ä8 



pä sin högsta fullkomligaste utvecklingspunkt *). Detta blir 

 sannolikt dels deraf, att i norra delarne af Jutland, dit Bok- 

 skogen icke ännu framträngt, Alen växer mycket frodigare, 

 bildande flerestädes mörka, sammanhängande skogar, hvilket 

 icke är förhållandet i de trakter, som Boken tagit i besitt- 

 ning, dels af Bokens egen ännu inskränkta utbredning mot 

 norden. Det är ock en allmän tradition i södra Sverige, att 

 Boken är ett i sednare tider invandradt trädslag. Professor 

 Retzius antager i sin Flora Oeconomica, att den bUfvit in- 

 förd af Munkarne; men dermed har han allt för långt fram- 

 flyttat den inom den historiska tiden, ty vi ega säkra histo- 

 riska vitsord, att den redan fans i södra Sverige före denna 

 tid. Men i vestra Småland, vid Bokens nordliga gräns, är 

 alldeles otvetydigt, att Bokskogen tilltager, under det Eken 

 aftynar, att Boken framrycker mot norden, förqväfvande, hvar 

 den inkommit, äfven barrskogen. Vi hafva likväl annorstä- 

 des sett ett motsatt förhällande ega rum; men detta kan lätt 

 förklaras af naturens benägenhet att vexla skogens art på 

 samma ställe, dels af menniskans våld; ty efter hennes be- 

 sittningstagande af ett land stores naturens lugna, regelbund- 

 na utveckling. 



Af föregående sammanträngda framställning synes, att ef- 

 ter Rullstensfloden (eller glacier-perioden efter Agassiz' tolk- 

 ning) Skandinaviens sydligaste landskaper, efter en förbere- 

 dande period, erhållit en vegetation (Asp-periodenJ, likartad 



*) Professor Schouw antager, att Boken i Dannemark f. n. hinner till 

 skönare utbildning än i något annat land. 



