S9 



med det nordligaste Lapplands, der endast Asp, Ärre, Pil och 

 några få andra högnordiska träd förekomma. Och, att natu- 

 ren i sin helhet haft samma skaplynne, vittnar äfven de skal- 

 lar af Renar, Bäfrar och andra höga nordens djurarter, som 

 uppgräfvas ännu i dag i samma torfmossar. Efter denna pe- 

 riod inträdde en annan, Tallens period, då landet hade en 

 Norrlänsk fysiognomi, utan de ädlare löfträd, som tillhöra Ek- 

 regionen, eller medlersta Sveriges lågland. Äfven Djurriket 

 lemnar minnesvårdar från denna tid, f. e. horn och ben ef- 

 ter Elgar, som samtidigt lefvat i landet. Först med Ek-pe- 

 rioden börjar en yppigare, sydligare vegetation, sådan man 

 i Sverige återfinner i alla dess lågland öfver Bokens gräns, 

 till dess Norrlänska naturen blir öfvervägande. Under denna 

 period hade Bison, Uroxen och andra af Professor Nilsson ur- 

 skilde oxarter samt vildsvinet sitt tillhåll i landet. Vi när- 

 ma oss nu den historiska tiden; ännu finnas traditioner om 

 våra äldsta förfäders jagt efter dessa vilda djur; på Caesars 

 och Taciti tid funnos nämde oxarter ännu i Tyska skogarne, 

 ehuru de nu mer såväl der, som i Skandinavien, försvunnit. 

 Af ven från de lägre djuren kunna hämtas flera bevis för det- 

 ta framskridande. I ofvan beskrifne mossar finnas bland den 

 stora mängden af de smärre, lättare förstörbara snäckskalen al- 

 drig några skal af de större fullkomligare, nu på samma stäl- 

 len företrädesvis lefvande Molluscer, såsom arter af slägterne 

 Unio, Anodonta, Limneus stagnalis eller Planorbis corneus, 

 hvilka således långt sednare, eller samtidigt med Boken, måst 

 inkommit i landet. Professor Loven har i en till Kongl. 



