79 



som deraf är bildadt. Närbeslägtadt dernied är det Skånska 

 Aruti, Danska Aurin, hvarmed vi likväl icke känna annan jem- 

 förelsepurikt, än att Aurina, liksom Alruna (nu Tyska nam- 

 net på Atropa Belladonna), var ett af de äldsta Tyska qvin- 

 nonamn (se Tacit. Gerni.). Liksom stora och förnäma män 

 fordom benämdes efter skogens vilda djur, såsom Ulf, Björn 

 o. s. v., benämdes qvinnorne efter fältets blommor; en 

 namngifning, som än i dag är bruklig bland de yngre Sla- 

 verne *). 1 Svenskan är namnet Gunnil på Primula ve- 

 ris bibehållet i Jemtland, troligen en dylik äldre benäm- 

 ning på hvifva, ehuru äfven detta namn är så gammalt, att 

 dess stamord, hvif = hufva, i nyare språket utdött. Största 

 delen af de för Svenskan och Tyskan gemensamma växtnam- 

 nen, som icke i de nu lefvande språken hafva sin förklaring, 

 ega sin rot i Mesogöthiskan 11). Yngre än de båda före- 

 gående äro de namn, som äro egendomliga för de Skandina- 

 viska språken, af hvilka likväl en stor del ur Anglosaxiskan 

 öfvergått i Engelskan 12). Dessa namn, såvida de hafva gam- 

 la anor, äro lemningar af fornnordiska språket, f. e. Lumrik 

 (Lycopodium) af lumma, hastigt uppblossa, ett i folkspråket be- 



*) Så betyda de vanliga Ryska fruntimmersnamnen Smilja = Eter- 

 nell, Gnaphalium, /'er/w/ta = Svärdslilja, Äa///ia = Liguster, (f^an 

 erinras dervid om Virgilii poetiska omklädnad, 



Alba Ligustra caduut, Vacciuia nigra leguntur, 



j af den triviala sanningen, att de vackra flickorna få förfalna, men 

 de rika plockas bort.) I Dalarne benämnas de flesta blommor 

 Kullor = pigor; äfven det sista, f. e. Hvita pigor, användes som 

 växtnamn i nysvenskan. 



