8S 



hets-bloinster, Passions-blomma, Crucifix-ört, Engels-rot, Djef- 

 vuls-bett o. s, v., att förtiga de talrika, helgonen och fram- 

 för allt Christi moder tillegnade 15). Men äfven i formellt 

 afseende äro de en rak motsats mot de äldre; i dessa föddes 

 nya begrepp genom stamordens medvetslösa böjning, återspeg- 

 lande det då herrskande ödets blinda välde; i medeltidens å- 

 ter var ideen så hufvudsak, att namnet med fria ord kunde 

 återgifvas. Derföre återfinnas samma benämningar, fast på 

 skilda språk, i alla under medeltiden Katholska länder, och 

 bland vår allmoge hafva de i 4 sekler bibehållits alldeles så, 

 som de i 16:de århundradet af Brunfels, Fuchsius m, fl. i 

 S. Tyskland upptecknades. Tvifvelsutan var det ultra-prote- 

 stantiskt af Linné att utmönstra alla Helgons namn ur växt- 

 verlden, för att fira samtidens snillen; men det låg en neme- 

 sis deruti, ty kyrkan hade förut plundrat alla de hedniske 

 Gudarnes blomster-smycken, för att pryda Helgonen. Dock 

 fortlefva än i dag i folkspråket de hedniska Gudarnes namn 

 fredligt jemte Helgonens, såsom Odensbär, Thorsnässla, Freye- 

 gräs?, Baldursbrå, Tirshjelm. Daphne har 2:ne Svenska namn, 

 det ena afseende bären: Källerhals, gemensamt fÖr Tyskan 

 och Svenskan; det andra, afseende egentl. barken, på Sven- 

 ska Tirsbast eller Tifvelbast, på Tyska Ziobast eller Ziegel- 

 bast, som lemnar, fast ej anmärkt, ^ett det vackraste stöd för 

 hypothesen om öfverensstämmelsen mellan den Tyska Zio och 

 Skandinavernas Tyr. Men man vakte sig att antaga alla namn 

 efter hedniska gudomligheter för ursprungliga; många, äfven 

 Isländska, äro blott cfterbildningar af de Latinska, såsom Tho- 



