90 



ännu i Engelskan, kallats Daneworch, så synes otvifvelaktigt 

 att namnet sjelft, i förening med dess växtställe kring Kalmar 

 slott, föranledt sagan, liksom växterne sjelfva äro enda käl- 

 lorne till de poetiska fablerna om växtnamnen Ajacis, Ado- 

 nis, Narcissus, Hyacinthus *). Emedlertid är det lärorikt upp- 

 fatta Ny-Svenska namnens yttre lätt igenkänliga form och 

 nutidens namngifningsprincip, hvilken just uttrycker hvarje 

 tids egendomliga folklynne, ehuru detta först af en framtid, 

 som står utom dess inflytelse, kan ra'tt uppfattas. De äro 

 alla sammansättningar af förut kända ord, vanligen antydande 

 någon yttre Hkhet med andra föremål, ofta poetiska bilder **), 

 såsom Oxöron, Räfklor, Kattfötter, Käringtänder, Nakna 

 Jungfrun, Svenska Militärer och otaliga likartade. Hvar och 

 en inser lätt, att dessa benämningar snarare äro parabler än 

 namn; att de så väl för vetenskapen som skriftspråket äro 

 oanvändbara genom lätt förvexling med sitt egentliga före- 

 mål ***), hvartill kommer dessa namns helt olika användande 



•) Mannablod ar det äldsta, ursprungliga namnet på slägtet Hype- 

 ricum, ehuru nu medeltids -namnet, Johannisblomster, bland de 

 bildade är allmänt antaget. Emedlertid fortlefver det förra biand 

 allmogen både i Dannemark, Norge och Sverige, äfven bland Svea- 

 skarne i Finland, bland hvilka ofta de äldsta namnen bäst bibe- 

 hållit sig, f. e. /F/Äo/j = Norrlands Åkerbär. 

 **) Alla dessa saknas i den äldre tiden, som tänkte och handlade poe- 

 tiskt', vår tid är mer poetisk i språket. 

 ••*) Tvetydigt måste alltid blifva att i skrift säga: Räfklor och Katt- 

 fötter äro passande bete för får-. Käringtänder ega mycket fö- 

 dande egenskaper-, för fluss drickes the pä Jungfruögon (Vero- 

 nica Chamedrys); Svtnska militärer trifva? bäst under buskar- 



