92 



na de vanligen lika liastigt, såsom underkastaiJe alla modets 

 omvexlingar. För en mansålder sedan voro Balsaminer pä 

 högsta modet; nu äro de förflyttade till torpstugorna på lan- 

 det; sedan följde Geranier, im förflyttade jemte Myrten till 

 smågränderne och jungfrukamrar; Ljungarterne jemte 6a- 

 cteer och CameUier hafva ock redan haft sin mest lysande pe- 

 riod och börja utträngas af de tropiske Orchiderne, Nymphea- 

 ceerne — och hvilken blomsterodlares önskningar sträcka sig 

 icke nu efter vattnens drottning: Victoria Regia? *). Först 

 när dessa växter hos oss blifvit riktigt acclimatiserade, böra 

 namnen äfven blifva nationaliserade, såsom Lin **), Tobak, 

 Potäter, vanligen då till uttal sä förändrade, att det ursprung- 

 liga namnet svårligen igenkännes. Men som ett talande be- 

 vis pä Svenska språkets benägenhet att stöta främmande ord 

 ifrån sig må nämnas, att i aflägsna landsorter, der språket 

 ännu är mer oblandadt, bildar man heldre nya namn med in- 



•) Våra Kulturväxters historia förtjeuar en egen afhandling. För ett 

 och annat sekel hade man iuga andra prydnadsväxter än dem, 

 som äro af Europeiskt och Österländskt ursprung, såsom Rosor, 

 Pioner, Neglikor, Tulpaner^ Svärdsliljorj Narcisser, Hyacin- 

 ther o. s. v. Också är det dessa, som bibehålla sig bäst under 

 alla modets vexlingar. En intressant episod deruti bildar det fond- 

 spel, som i slutet af I7:de århundradet! Holland bedrefs med Hya- 

 cinth-lökar. 



*) Lin förekommer redan i Mesogöth. och äfven i äldsta medeltids- 

 skrifter; men ursprungligare nordiske anser jag Hör och To vara, 

 det förra såsom egendomligt för de Skandinaviska språken, och i 

 aflägsna landsorter, likasom i Danskan, mest brukligt. Oock må 

 tillägga?, att äfven des? Ryska namn är Länn. 



