93 



hemsk rot, äti upptager de främmande, såsom Jordpäron för 

 Potätcr, Jordäplen för Jordärtskockor, Påsk- och Pingstliljor 

 för Narcisser o. s. v. Många Latinska namn hafva likväl in- 

 trängt i allmoge-språket, då man kunnat inympa dem på Svensk 

 rot, såsom Solsicha. ej Solsveckor, af Solisequia, Engeltorn 

 af Eglanteria, Sparris af Asparagus, Rockenboll af Rocam- 

 bole o. s. v. Det Gottländska Kaipe är uppenbar förvridning 

 af Cepa, liksom Hirkenpirk och Pirkum af Hypericum 20). 

 6. Sista källan är Botanisternes försök att införa nya 

 vetenskapliga namn, som onekligen äro de mest misslyckade 

 af alla och för folket mer främmande än de Latinska 21). 

 Vanligen har man stympat det Latinska namnet för att gif- 

 va det Svensk klang, såsom Rym, af Erysimum, Hdtitig, af 

 Elatine, Ryll, af Bupleurum o. s. v., eller ock öfversatt de 

 Latinska; men vanligen äro desse till sin betydelse främman- 

 de för vår naturåskådning eller hemtade af sä obetydliga de- 

 lar, f. e. Uddköl för Oxytropis, att de aldrig af folket kun- 

 na uppfattas. Man har derföre ej utan grund påstått, att ve- 

 tenskapliga namn aldrig låta införa sig i lefvande språken. 

 Vi skulle instämma häruti, om ej Linné bildat sådane för grä- 

 sen, som nu öfverallt ingått i folkspråket. Hvilken är då den 

 osynliga trollkraften i dessa Linnéanska namn? Jo den, att 

 Linné upptog endast de uråldriga, i språket redan befintliga, 

 stamorden, böjde och sammansatte dessa efter vårt språks 

 inre art, hvarigenom hvarje infödd igenkände, hvad inom ho- 

 nom förut låg outveckladt, och derföre genast fattade de sam- 

 ma. På denna väg måste vi fortgå, inga nya namn bildas — 



