97 



stris), Oragräs, Smal. (Melampyrum silvaticum et pratense),, 

 Orhöns (orre). Men exemplen på fornnordiska språkets be- 

 varande i nutidens växtnamn äro för talrika, att här upptagas. 

 Många misstag i växtnamnens föreslagna etymologi äro så 

 i Ögonen fallande, att de endast i förbigående behöfva anmär^ 

 kas, såsom att härleda ett namn frän ett likaljudande ord, 

 då man hvarken har någon historisk anvisning på dess ur- 

 sprung eller ett fullgiltigt vittnesbörd i växtens egenska- 

 per. Högst förolyckadt måste alltid blifva att i Nordiska forn- 

 språket söka etymologi för rent Lappska namn, hvilka Sven- 

 skarne icke ens känna, f. ex. Skirre m. fl. Med Lappska och 

 Finska hafva vi ej att befatta oss med, då fråga är om SveU" 

 ska växtnamn. 



Men, följer man namnens historiska utveckling eller jem- 

 för äldre författares uppgifter, blir mången etymologi fullt klar, 

 hvilken man vid första påseendet ej skulle ana *). Vårt Mo 

 i Wallmo är obestridligen samma ord som Grekernes (.ir^xov, 

 Letternes Maggon, Forntysk. Mahon, Nytysk. Mohn, — vårt 

 hamp, genom hl. hanpr, Forntysk. hanap, Slav. Kanopel med 

 Cannabis, — vårt Kart med naQnos, otaliga likartade exempel 



*) Grimin har visat, att iifven vida skilda ord i nuvarande språ- 

 ken genom Forntyska namnen uppenbart sammanfalla. Många 

 namn kan man följa ända till deras rot i Sanskrit. Så är roten 

 till Mysk, Myska. ett mycket vanligt urgammalt Svenskt växt- 

 namn, beslägtadt med jUVg, det Sanskrit, wib A/ roten till Thymjan 

 det Sanskr. dhii, starkt lukta. 



