103 



söner Hästfibla. I stället för blomma såsom slutändelse an- 

 vändes i Dalarne och Norrland än kulla, än tuppa, utan att 

 deraf uppkomma egna namn; än mindre derigenom, att i någ- 

 ra orter, såsom Roslagen och Dalarne, begynnelsevocalen får a- 

 spiration, då den icke bör hafva den, men förlorar den, då 

 den borde uttalas, såsom Hasp för Asp, Assel för Hassel. Dal- 

 ska namnen tillhöra dessutom en äldre, afsöndrad utbildning 

 af Skandinaviska språket, så att f, ex. höfd i Dalska växtnamn 

 motsvarar hufvud i Svenska, — och de sammansatte af en 

 Svensk icke förstås, hvarföre desse icke med de Svenska nam- 

 nen böra sammanblandas, utan höra till en egen afhandling 

 om Dal-språket. De flesta namn hafva olika uttal i särskil- 

 da dialekter, hvilket kan bringas under allmänna lagar, men 

 böra icke anses för lika många särskilda namn. Sjelfva namnen 

 äro ingalunda strängt bundna vid vissa provinser; tvärtom äro 

 många för Småland uppgifna i Finveden okända, men allmänt 

 bruklige andra från aflägsna provinser, ja, Dannemark och 

 Norge, uppgifne. Synnerlig vigt ligger på riktig uppfattning 

 af namnet; för en art Polygonum uppger Linné riktigt Små- 

 ländska namnet Röknä'a, Röknäva (återfinnes äfven i Danskan); 

 i stället för RÖ-Knä'a har man läst Rök-näva (med undantag 

 af Wahlenberg) och deraf fått näfva som slägtnamn till Po- 

 lygonum, ehuru det uppenbart tillhör Geranium, af näf, samt 

 icke har ringaste tillämpning på Polygonum. 



Att många icke ännu uppgifna vigtiga växtnamn bevaras 

 i våra skogs- och bergsbygder, är jag af egen erfarenhet för- 

 vissad, och dessas upptecknande anser jag förtjenstfullt; dere- 



