120 



officinella, och blommorna äro samlade i topparne till en qvast, 

 synes namnet mig närmast förvandt med det Fornn. Tull 

 (summitates plantarum); men det Tulbele, som förekommer i 

 Göthernas dryckessånger, måste väl vara af någon skämtsam 

 betydelse, liksom det Fornsv. Tule, se Ihre. 



TQovtäoT()a = Cucumis sativus kunde möjligen sam- 

 manbindas med Isl. prutna, Fornsv. trutnä (tumescens), hvar- 

 af äfven Svenska fisknamnet Trutta. 



Särdeles bar dessutom vår uppmärksamhet blifvit fästad 

 derpå, att Dioscorides väl på örter, men ej på träd upptagit Daki- 

 ska namn. Man kunde deraf måhända sluta, att dessa för Dio- 

 scoridis öra så litet afveko från de Grekiska, att han ej an- 

 såg nödigt att anmärka dem. 



10. Det Mesogöth. bainabagms, tolkadt med benved, 

 härleder sig efter Adj. Uppströms sorgfälliga granskning af 

 felaktig läsning. I Codex argenteus står nemligen bestämdt 

 bairabagms, motsvarande det Grekiska avxåfxtvog, hvilket be- 

 tecknar både mullbärs- och fikonträd. Vid första anblicken 

 skulle man tro, att det förra afsåges, och bairabagms således 

 vore bärträd; men, utom det triviala i denna tolkning, heter 

 bär hos Ulphilas basi och ej bair. Troligtvis har det Greki- 

 ska ordet blifvit öfversatt med päronträd (det Goth. baira lju- 

 der efter Svenskt uttal para, men efter Tyskt birne), emedan 

 päronet närmast liknar ett fikon; det Grekiska avxij, avno/iiOQéa 

 öf versätter han med Smakkabagms. 



11. De Svenska namn, som hafva sin rot i Mesogöthi- 

 skan, äro högst talrikaj^och säkerligen skulle vida flera dcruti 



