127 



(Artemisia vulg.), Gullbo Solidago), Boört (Senecioj; flexioner 

 Böna, Bynke (Art. campestris och maritima), Binka (Erigeron). 

 Från alla dessa äro vida skilda alla från buna, scaturigo, här- 

 ledda namn, såsom Bunarot (Cicuta virosa), bunk (Gottl.), stör- 

 re, på fuktiga ställen växande starrarter, Danska Bunke (Aira 

 caespitosa); samt slutligen det under sednare SO åren bland 

 allmogen i Upland uppkomna Bunaris af Bunias, vittnande om 

 utländska namns benägenhet att i vårt språk sluta sig till nå- 

 gon inhemsk stam. 



15. Anmärkningsvärdt är, att dessa sällan förekomma i 

 medeltids-skrifter, utan i dem upptagas vanligast de Latinska. 

 Det var först efter medeltiden de upptecknades; under den 

 förstnämda perioden synas de mer tillhört den religiösa kul- 

 ten, än Botaniken. Öfver de J. Maria tillegnade, se Dybeck. 



I Vadstenatrakten benämnes Allium ursinum St. Brittae 

 lök; men redan i Carl den Stores Capitularia förekommer, efter 

 Sprengel, en lökart Britta. Möjligen har härvid, såsom ofta, 

 äldre namn, äldre händelser blifvit öfverflyttade på ett nyare 

 historiskt bekant namn. Så f. ex. har jag af allmogen i ve- 

 stra Småland på folkets heros. Stenbock, ofta hört öfverföras 

 krigsdater, som vi läsa i Grekiska och Romerska historien. 

 Många fornsägner hafva på samma sätt blifvit lokaliserade på 

 skilda orter. 



16. Att flera växter redan i hednatid blifvit egnade åt 

 nordiska Gudomligheter, är utan allt tvifvel; dock äro få, som 

 i Sverge ingått i folkspråket och i detsamma blifvit bevarade, 

 säsom Odens bär, Thors nässla, Baldersbrå (bestämdt Matri- 



