134 



enheten i mångfalden och dess praktiska mål, fastställande 

 af allmänt antagliga svenska namn. 



22. Så vida det skall lyckas framställa jillmänt gilltiga 

 Svenska namn, synas oss följande villkor nödvändiga: 



a. Att man, så vidt möjligt är, begagnar det redan i 

 språket varande namnförrådet; genom sammansättning och 

 böjning bildar detta äfven nya lättfattliga namn. 



b. Att namnen äro af Fornnordisk eller åtminstone Ger- 

 manisk rot; så väl Danska som Tyska med Svenskt uttal 

 sammansmälta sä lätt med vårt språk, att de efter få år ic- 

 ke kupna urskiljas. Deremot förblifva de af Grekiskt eller 

 Romanskt ursprung alltid frännuande och förvridas till löjlighet 

 i Svenska folkspråket, som söker bringa dem till någon inhemsk 

 rot. Afven om de genom allmännare spridda skrifter för en 

 tid blifva bruklige. såsom Gamander af Chamaedrys, Berthram 

 af Parthenium, Mattram af Matricaria m. fl., utträngas de snart 

 åter af inhemska. Till och med öfversatte, såsom i Sv. Biblen, 

 kunna de ej vinna burskap. 



c. Att i namnet alltid måste ingå ett förut kändt namn 

 eller begrepp, så att namnet sluter sig till något förut bekant. 

 Som de fleste sammansatta benämningar med fria ord kunna 

 återgifvas, igenkännes namnet lätt, liksom en gammal bekant 

 i nya kläder, blott det kända begreppet återgifves. 



d. I språket finnas redan flera obestämda synonymer 

 tillagde snarlika växter; dessa låta sig lätt fastställa för någon 

 viss växt. Sä voro de flesta våra gräsnamn före Linné; men, 

 sedan han fördelade dem på bestämda slägten, hafva dessa all- 



