144 



slägten eller grupper, som stå liksom iösslitiia från de öfriga, 

 liksom i verklshafvet finnas många öar, hvilka icke kunna 

 upptagas som bihang till något fast land. Sådana äro Cyca- 

 deer, Equisetaceer, Lycopodiaceer inom växtriket; men anmärk- 

 ningsvärdt är, att samtliga dessa, som nu äro qvarstående re-^ 

 presentanter af en längesedan förgången verldsperiod, i forn- 

 verldens flora framträdde i en stor mångfald af former och 

 med dåvarande växtverld bildade en sammanhängande konti- 

 nent. Vigtigarc är, att formerna icke öfver allt äro lika för- 

 delade, lika afskilda från hvarandra, utan liksom knippvis 

 uppträda, hvarigenom uppstå slägten och familjer, d. v. s. for- 

 mer, som sinsemellan äro närmare förenade och från öfriga 

 närstående skarpare afsöndrade. Af arter, som på detta sätt 

 bildat sig kring en bestämd grundtyp, uppkomma slägten; li- 

 kaledes af mer sig närmande slägten familjer o. s. v. De 

 denna typ renast framställande kallas centrala; de till öfrige 

 öfvergående benämnas radier. Uti hvarje större slägte eller 

 familj finnas alltid vissa centrala, kring hvilka andra mindre 

 framstående liksom drabanter hvälfva sig. Men öfvergången 

 till hvarje ny grupp och företrädesvis till de högre sker lik- 

 väl alltid genom ett mer eller mindre märkbart afbrott eller 

 spräng *). Slutligen stå dessa grupper icke öfver hvarandra, 

 utan brevid, jemte hvarandra, emedan naturen, ju högre den 

 stiger, desto mer liksom förgrenar sig till flera serier. Hvarje 



*) Grunden för slägtens, familjers o. s. v. uppkomst beror just pä 

 ofvannnämda förgrening, derigenom alt en gemensam grundtyi» 

 ulvecklar sig i (lera olii<a riktningar. 



