i4d 



de förgrening till nya serier; men inom alla hörande till sam- 

 ma större afdelning framskrider utbildningen efter en gemen- 

 sam lag, så att de, som stä på samma utvecklingsgrad inom 

 olika serier, så motsvara hvarandra, att de till yttre karak- 

 terer synas närmare öfverensstämma sinsemellan, än med liera 

 på olika utvecklingsgrad inom sin egen serie. Allt, som hör 

 till samma utvecklingsserie och derföre öfverensstämmer till 

 sin inre princip, kalla vi heslägtadt (affint), men motsvarande 

 och derföre i yttre karakterer öfverensstämraande gestalter 

 pä en annan serie kalla vi förvandta (analoga). Och då de 

 högre och lägre serierna således oupphörligen återspeglas, 

 symboliseras i hvarandra, blir frändskapen lika mångfaldig, 

 som bilderna i ett spegelgalleri i oändlighet återgifvas. 



Pröfvostenen på hvarje naturforskares skarpsinnighet lem- 

 nar dess förmåga att afskilja det blott förvandta frän det verk- 

 ligen beslägtade. Det är mer genom själens öga än kroppens 

 Jen förnimmes, mer genom tankans skärpa än ögats *). Ty 



•) Géoom den stora förbättring Mikroskoperne i sednastelustrer vun- 

 nit, ser man med vida mindre ansträngniug oändligen mer och 

 klarare än för ett eller tvenne årtionden tillbaka. Dessa hafva 

 rierigenom blifvit ett vigtigt och oumgängligt iiträJe för mer 

 minutiösa undersökningar. Man må icke f()reställa sig, att der- 

 med äro förenade några större svårigheter, det är tvärtom vida 

 simplare än riktiga uppfattningen af yttre delarne, men icke hel- 

 ler inbilla sig, att man derigenom funnit nyckeln till naturens hel- 

 gedom. Man kan gerna medgifva, att man för närvarande allt 

 för högt uppskattar denna den descriptiva Botanikens inre del, 

 liksom allt nytt; men den är i alla fall ett utvecklingsshifte, som 

 letemkiipen nu itui.^te genomgå, ■sedermera skall nog naturforsk- 



