140 



hållanden måste tillhöra Dägg«ljiircns klass. Också äro Hvalar- 

 ne skarpt afsöndrade från de egentliga Fiskarne, men närma 

 sig genom mellanformer, såsom Hvalrossen och Skälarne, till 

 Fyrfotadjuren; den yttre öfverensstämmelsen med fiskarne var 

 för deras vistande i vattnet den lämpligaste formen. Sedan 

 Botanisterne upptäckt skillnaden emellan Di- och Monocoty- 

 ledoner, hvilka ännu pä Linnés tid voro hopblandade, uppgick 

 ett nytt ljus öfver alla Phaneroganiernas slägtförhällanden, och 

 otaliga förut antagne befunnos endast antyda en aflägsen ana- 

 logi. Systematiska Botanikens vigtigaste uppgift är för när- 

 varande att finna någon säker bestämningsgrund för Dicoty- 

 ledonernas serier; ty utom Corolliflorce "), som äro väl begrän- 

 sade, finnes ingen säker bestämningsgrund för Tkalamiflorce 

 och Calyciflorw, och Apetalce öfvergå till båda, så att någon 

 säker gräns alldeles saknas. Hvad man likväl tydligen ser 

 är, att Corolliflorce, tvärtemot naturens anvisning och emot 

 alla morfologiska grunder, oriktigt inkastas emellan Incom- 

 pletffi och Dialypetalae (= Galyci- et Thalamiflorae), hvilket i 

 nästa uppsats kommer att utvecklas. 



*) De epigynske {SeminiflorcE) skiljas lika Oriktigt af DecandoIIe der- 

 ifrån, som Ericinece m. fl. af Endlicher med Gorolliflorae förenas. 

 Till CorolliJlnrcB räkna vi icke alla växter med sammanväxta 

 kronblad, utan endast dem, hos hvilka denna kronbladens för- 

 ening förmedlas genom krnnfästet (torus), hvaraf kronans pip 

 uppkommer och ständarne utgå från den samma. Dessa kronor 

 kalla vi gamopetalas; saknas åter pip och ståndarne äro fria från 

 kronan, synpetalcE. Alla sådane slägten tillhöra familjer med of- 

 ta fria kronblad, såsom Ericuj Cotyledon o. s. v. 



