149 



Denna analogi spelar en vida betydligare roll inom Växt- 

 riket än Djurriket *), dels emedan växternes hela mångfald 

 är utåt vänd, dels emedan Djurriket är fördeladt i flera skarpt 

 begränsade grupper, grundade på egendomlig structur och 

 talrika organer, alla med bestämda functioner. Växterne å- 

 ter ega inga primjtivt skilda organer, och hela deras yttre 

 mångfald är endast en fortgående metamor/os, hvarföre i hvar- 

 je ny grad deraf endast samma delar återkomma i ny och 

 förädlad gestalt. Härigenom (itmes redan en flerfaldig analo- 

 gi emellan växtens särskilda delar; men man saknar bland 

 växterna de talrika, skarpt begränsade grupper, som gifva 

 Zoologiska systemerna större fasthet, så att växternas grup- 

 per äro ofta ideella: former, samlade kring mer framstående 

 typer. I följd häraf är mycket conventionelt och kommer 

 troligen alltid så förblifva, då de nyare hopade upptäckterne, 

 långt från att häfva, ökat öfvergångarne. Växternas familjer 

 kan man lämpligen jemföra med stjernbilderna på fästet; vis- 

 serligen synas de inom hvarje sådan grupp förenade sins e- 

 mellan mer närstående; men gränsorne uppdragas vanligen 



•) Vår framställning af växternes förgrening till skilda serier, med 

 återtagande af samma typer och deraf uppkommande analogi, af 

 skillnaden emellan de progressiva och regressiva serierne, af 

 hvarje grupps center och radier m. m., är nu i Botaniken allmänt 

 antagen. Äfven pä Entomologien tillämpades de strax efter utgif- 

 vandet af Syst. Myc. 1. af Mac-Leay, v. President i Linn. Soc-, — 

 men i större skila har detta sedermera skett för Zoologien genom 

 ■ Geoffroy St. Hilaires storartade framställning af denna «:ym- 

 melrisk-j ulvjcKling inom Djurrik':t. 



