1G5 



sig någon Maud ds^ssa, utan att förut känna nch liafva de full- 

 koniligaro i sigte. Vill man framställa ett solsystem, utgSr 

 man jn frän dess center eller solen; endast då man seder- 

 mera vill förklara dess utbildning, utgår man från nebuloser 

 och asteroider. Men i båda fallen måste natnralstren först 

 vara kända, innan man kan ofterforska deras gfnesis. Också 

 kan man tryggt påstå, alt alla natiuforskare sjelfva börjat 

 sina studier med de fnlikomligare, innan de nedstigit till de 

 mer outbildade. Inilkas delar icke förstås utaji de förras 

 kännedom, ^'ill man utgå från de lägsta, måste man ställa 

 i systemet parasitiska och secundära bildningar framför de 

 fullkomligare, af hvilka de uppenbart äro härledda; entophy- 

 ter och entozoer framför de djur och växter, uti hvilka de 

 utbildas. Det enklaste, ursprungliga förblifver alltid något 

 för oss dunkelt och obekant; men medvetandet om den syn- 

 liga skapelsens medelpunkt är menniskan medfödt. 



Samma fråga, eller hvilka djur äro de fullkomligaste, be- 

 svärar derföre icke Zoologen; han ställer sig sjelf främst och 

 bestämmer de öfrigas plats efter sitt pget ideal. Växtrikets 

 utveckling framskrider i motsatt riktning mot Djurrikets, sä 

 att Botanisten måste försätta sig i en fuämmande verld; det 

 enda han deraf kan lära är, att de fullkomligaste växterna 

 måste vara de, som längst aflägsna sig från djuren; att all 

 analogi och affinitet med dem antyder en ofullkomlighet inom 

 växtriket. Ehuru Botaniken som vetenskap är äldre än Zoo- 

 logien, ehuru man i 250 år systematiserat, faller det genast 

 i ögonen, att Växtsystemerna äro vida underlägsne systemer- 



