man efter min öfveitygelse felat sä väl deruU. alt man en- 

 dast velat gä empirisht tillväga^ då frågan icke på denna väg, 

 utan endast genom induction kan afgöras*), som ock genom 

 antagande af åsigter, grundade er dast på subjectivt tycke, för 

 verklig erfarenhet. Man har således ofta, utan att förut un- 

 dersöka, livad som utgör fullkomlighet bland växterna, efter 

 vissa växters storlek, skönhet eller nytta, antagit dessa för de 

 fullkomligaste; äfvensom man uppgifvit för en erfarenhets- 

 sats, att de sambladiga blommorna skulle stå midt emellan 

 de kronblads-lösa och de flerbladiga; ehuru erfarenheten tyd- 

 ligen vittnar, att de flerbladiga blommorna uppkomma af de 

 kronblads-lösa och först sedermera genom en högre metamor- 

 fos öfvergå till sambladiga kronor. Det är en alldeles falsk 

 föreställning, att hos de kronbladslösa blomfoder och blom- 

 krona sammanväxt till en blomkalk (perianthium), och i följd 

 deraf äfven deras benämning Synchlamydcp. Detta ser man 

 tydligen icke blott hos de Hängcblomstriga (Juliflorae), utan 

 ock hos Euphorbiareo' m. (1., der ofta fria kronblad uppträ- 

 da, utan att blomkalken det minsta derigenom förändras. Då 

 kronbladen först framträda, är det såsom små glandier eller 

 sterila ståndare, alltid fria: i den mån de fullkomligare ut- 



*) Det är ett vanligt missförstånd, all man skulle vara skicklig sy- 

 stematiker, 1 den mun man sett miiuga växter; dä hörde vaktmä- 

 starne vid de stora MuseerriM vara företrädesvis utmärkte. Men 

 det ligger oändligen mer vigt på alt hafva fuilständigt och klart 

 5-tuderat typerna» ulveckliiigshi.storia. än jemfurl rn Anr mängd 

 former. 



