167 



bildas, närma do sig mer tillsamman, till dess de genom kron- 

 fästet förenas till en sambladig krona. Mellan de kronblads- 

 lösa (Incompletse) och de sambladiga (Gamopetalse) finnas in- 

 ga mellanformer; deremot sammanflyta växterna med flerbla- 

 diga kronor sä uppenbart och allmänt med de kronbladslösa, 

 att man knappast kan uppdraga någon gräns dem emellan. 

 Bland Calycifloraj finnes knappast någon familj, som ej framstäl- 

 ler slägten utan kronblad. Har det lyckats oss göra detta 

 fullt klart, hafva vi tagit ett stort steg framåt, då alla sed- 

 narc författare sökt de fullkomligaste bland familjerna med 

 fria kronblad. Den enda författare, som (lö.lS) slutit &ig till 

 vår åsigt, är Prof. Wahlenberg, hvilken visserligen icke med 

 någon förkärlek omfattade andras idéer. 



De äldste Botanisterne antogo träden för de fullkomligaste 

 växterna och ordnade dem sedan efter deras storlek oeh nyt- 

 ta. Detta är som att bestämma ett djurs fullkomlighet efter 

 dess benmassa, sköna färger eller smakliga kött. J. Bauhin 

 ställer fruktträden (Pomacea?) främst. Men för Botanisterna 

 gick det ännu värre; snart befunnes träd och örter inom sam- 

 ma slägte; samma art, som i ett kallare klimat hade örtstam, 

 fick trädstam i de hetare. Det dröjde likväl länge, innan man 

 allmänt kunde komma från denna föreställning; nu är man 

 deremot temligen ense derom, att många familjer med be- 

 stämd trädslam, såsom Conifera:, Amentacciv, Proteacece etc, 

 slå pS en Riuiska låg utvecklingsgrad. Man uppgifver, att 

 Linné antog Pahiicrna för de fullkomligaste växter, efter han 

 benänmer dem Växtrikets furstar (Principcs Plan(arum); jag 



