177 



inom hvarje klass. Sjelfva fröet deremot, som tillhör gro- 

 ningen eller första metamorfosen, är af högsta vigt. 



6. De växter äro fullkomligast, som renast uttrycka sin 

 afdelnings typ i structur, form, talförhållanden m. m. Alla, 

 som i något hänseende närma sig djuren, höra till de ofull- 

 komligare; bland Dicotyledonerna de, som i något afseende 

 närma sig Monocotylcdonerna, såsom bland mer bekanta Po- 

 lygonece, Ranunculacece, Umbelliferce. I intet hänseende öf- 

 verensstämma Corollifloroi med de lägre. Dicotyledonernas 

 typiska femtal framträder här renast både i blomfoder, blom- 

 krona, ståndarnes antal jemte en pistill. Ju beständigare, ju 

 mindre förändring detta är underkastadt, desto vigtigare. 



De ofvan uppgifna elementer för detta femtal (2 + 2 + 1) 

 förklara uppkomsten af de afvikande minskade talen bland Go- 

 rolliflorse; fyrtalet uppkommer genom uteslutande af den sista 

 länken ( + 1), hvilket tydligast ses hos Personatce, der den femte 

 ståndaren ofta framträder rudimentär. Uteslutas båda de öf- 

 re länkarne ( + 2 + 1), uppkommer 2talet, såsom bland Labiatae, 

 Personat» o. s. v.; de mer sällsynta talen 3 och 1 uppkom- 

 ma äter genom de nedre länkarnes ( + 2 eller +2 + 2) ute- 

 slutande, f. ex. Valerianese. Hos de öfriga, liksom bland Mo- 

 nocotyledonerna, uppkomma de högre talen, företrädesvis stån- 

 darnes, genom kransarnes jemna, ofta flerfaldiga fördubbling; 

 hufvudsaken dervid är att bestämma elementerna i första kran- 

 sen. Bland Monocotyledonerna äro dessa typiskt 3(1 + 1 + 1), 

 hvarföre uteslutandet af länkar i hvarje krans alltid är ^del. 



42 



