1»3 



Skulle vi ingå uti närmare bestämning af den trakt inoui 

 denna stora familj, der de fullkomligaste äro att söka, mö- 

 ta detta större svårigheter. Kunna växtfamiljerna jemföras 

 med stjernbilderna på fästet, utgöra Synantherese onekligen 

 Vintergatan, der föremålen äro hvarandra så närliggande, att 

 de för vår syn sammanflyta till ett Ijushaf. Sä ock Synan- 

 therernas tallösa former. Men efter alla morfologiska grun- 

 der måste de sökas bland Senecionidece, såsom den största, 

 centrala, den mest öfver jorden likformigt spridda. Och som 

 vi alla, äfven om det strider mot våra grundsatser, äro sva- 

 ga för det stora, förnäma, yppiga, skulle jag snarast söka dem 

 i grannskapet af Solrosen eller Helianthns. Den bär, s^som 

 älsklings-sonen, sin faders namn, uppammad i dess renaste 

 tropiska ljus, men sprides lätt till alla zoner, emedan de åri- 

 ga arterna deraf inom få månader fullända sin rika bildning. 

 Hela dagen om böjer den sitt rika, lockiga hufvud emot lju- 

 sets källa och böjer det ned om natten, för att helsa den 

 uppgående morgonsolen. \ 



Vår tids naturforskare äro ofta så upptagna i det spe- 

 ciella och mikrologiska, att man helst skjuter alla allmänna 

 frågor åsido, likgiltigt hyllande hvad som för dagen gäller som 

 orthodoxt i vetenskapen. Man är likväl så tolerant, att man 

 icke fäster sig vid enskildas afvikelser derifrån; endast om 

 någon har en fast tro, en bestämd öfvertygelse, synes man 

 en ideolog. Om en viss växtform skall anses för art eller 



