187 



gripande och allmänna, för exempel genom bildande af nya 

 familjer af enskilda afvikande typer. Begreppet om något 

 typiskt, äfven om afvikelserna med lätthet kunna återföras 

 dertill, synes vara utplånadt i flera nyare systemet, emedan 

 man söker icke enheten, utan mångfalden. I så atomistiskt 

 bildade systemer har all det hela genomströmmande och lif- 

 vande ande försvunnit; för de hopade enskilda undanta- 

 gen, som blifvit upphöjda till regel och derigenom bort- 

 skymma större förhållanden i naturen, har all bestämd form 

 måst uppoffras. Systemet är derigenom blifvet en abstrak- 

 tion; men i alla högre frågor blifva abstractionens former 

 döda; endast reflexionens, ehuru mer bestämda, lefvande ochy 

 fria *). 



Den rena empiriens föremål äro endast de oss af natu- 

 ren gifna, fastställda begreppen. Sådana äro artbegreppet, ef- 

 ter de flestas, och, efter Linnés och vår åsigt, i ännu högre 

 grad slägtets. Vid deras bestämmande eger endast erfaren- 

 heten och iakttagelsen vitsord. Äfven familjen, som ofta en- 

 dast är ett högre slägte, närmar sig dertill; men redan dess 

 begränsning, inskränktare eller vidsträcktare uppfattning fal- 



*) Som Naturforskarae i allmäuhet hafva ett stort misstroende mot 

 allt spekulatift, måste vi erinra, att reflexion icke dermed är sy- 

 nonym, utan att bäde abstraction och reflexion hvila på erfa- 

 renheten, men att den förra endast lemnar summan af alla en- 

 skildheter, den sednare äter genom tanken bearbetar dessa till 

 ideelt helt. Reflexionen är, om vi må så säga, en förmedling af 

 det empiriska och spekulativa. 



