194 



ter, som icke genom nSgon )ilr(; framstående karakler kun- 

 na ätskiljas, f. ex. Slelandrium diurnum et vesperlinum, Po- 

 tcntilla verna et opnca, men likväl genom biologiska karak- 

 terer, hvarom nedanför mera, äro de yppersta och mest be^ 

 stämda. Den empiriska artkännedomens förfall härleder sit^ 

 hufvudsakligen från artbestämningen efter Herbarier. Om 

 Europeiska växternas artskillnad borde denna aldrig ega vitts- 

 ord (utom i frågan om synonymiens bestämmande), 'y i\en 

 kan endast dömma efter yttre skillnader och theoretiska 

 grunder. Efter dessa kan väl ingen betvifla, att icke Pota- 

 mogeton Sparganifoiius Lsest., Aira uliginosa Weih. m. 11. 

 äro goda arter; men den förra öfvergår på det bestämdaste, 

 efter Dr. Fr. Nylanders observationer, till Pot. natans; den 

 sednare efter våra till Aira ficxuosa, otaliga likartade exem- 

 pel att förliga. Men å andra sidan ser man, huru godtyckligt 

 Herbarii-bestämmare behandla de säkraste arter, förenande 

 f. ex. alla Menthce verticillatw under M. arvensis, Atriplex 

 hastata med A. pattda och A. littoralis, Veronica polita, a- 

 grestis och opaca jemte otaliga andra, om hvilkas skillnad 



i'X immutabile." Kucli. Syn. Fl. Germ. Da delta yttras om Um- 

 bellaternas slaätkaraktci-, hvud skull ma» \al då tro om deöfriga'^ 

 Vi kunde framlägga eii läng lista på former, som efter theoretiskt 

 vagande af karaklerer boido vara högst utmärkta arter, f. ex. 

 Rhinanthus major platyptems, stennpieiusj apterus, mou na- 

 turtrogen iakttagelse \iltnar vara de obetydligaste former. Men 

 endast efter Herbaricr ar di't miijligl med Ledebour förena f>hi- 

 fidnlhiis /i/a/nr ycli iiiinov. 



