soo 



turftigliet i detta fall) m. m. äro ofta i sjelfva verket endast 

 tyckare. Som ett mönster för lugn och partilös under- 

 sökning kan man framför alla andra framställa framl. Hof- 

 rådet K och i Erlangen, och förgäfves bemöda sig några af 

 hans mästare genom förnäma låter och vigtig ton förhäfva 

 sig öfver en man, hvars auctoritet hela Europa villigt erkän- 

 ner. — En hans motsats är Hegetschweiler*) med sin 

 theoretiska art-construction; men äfven deruti är något stor- 

 artadt och ridderligt, om man fattar det rigtigt, ty hvad som 

 föresväfvade honom, fast det aldrig kom till klart medvetan- 

 de, var, att slägtbegreppet är det ursprungliga; såsom då han 

 förklarade alla Europeiska Vtricularier o. s. v. för en art, 

 förvexlade han tydligen artbegreppet med slägtets. Och, när 

 han i sin Flora skulle praktiskt utföra sina idéer, förföll han 

 i minutiösare skiljande än någon annan. Vanligen äro likväl 

 arbeten af denna art en sådan blandning af bekant sant och 

 nytt falskt, att äfven det verkligen rigtiga blir misstänkt. 

 De, som icke hafva egen säker erfarenhet till ledning för 

 sitt omdöme, måste naturligtvis hänföras af de stora resulta- 

 terna; men en nogare pröfning finner lätt, att allt hvilar pä 



*) Det finnes hos honom något sä naivt, att man lätt ursäktar yt- 

 terligheterna. Han räknar sig sjelf till -""vergrabene Menschen", 

 som lefva sliilde från större Bibliotheker, samlingar och beröring 

 med Botaniska publicum, hvarigenom hvarken föråldrade idéer 

 eller bestämningar kunna justeras. Med liflig observationsförmå- 

 ga måste de utbildas till ensidighet och sjelfförtroende, hvilket 

 lätt urartar till den öfversittareton, som för eu viss klass af la- 

 mare torde anses för bevis nog på duglighet. 



