'20«i 



Sulanum niyrum el afl. eto., antager jag dom blott för un- 

 derarter, ineti iiudgifver geriui, alt en motsatt framställning 

 kan vara riktigare. Det vore visserligen iinskligt, alt en all- 

 män likformighet kunde vinnas, m.en knappast att hoppas; 

 möjligtvis vore det icke heller nyttigt, ty vetenskapen skulle 

 derigenom lätt stelna till en död slentrian *). Hvad jag för 

 min del önskade, är likväl, att man skilde sig i bestämda par- 

 tier, hvardera med sitt bestämda symbolum, så att någon ädel 

 och lugn discussion om principer kunde uppstå i stället för 

 det tomma och ändamälslösa declamerandet, och man visste, hu- 

 ru man skall bedömma livar och ens framställningssätt. Nu 

 vet man icke, hvar man har sin man, omdömen från heit mot- 

 satta principer hopblandas, och ett lätt tillfälle lemnas cclectici, 

 eller tyckare, utan all egen forskning, att göra sig vigtiga med 

 sin principlösa juste milieu. 



Men allmän enformighet är icke heller möjlig under när- 

 varande förhållanden. Endast Europeiska Floran, grundvalen 

 för den speciella Botaniken, den man har tillfälle i lefvande 

 naturen en längre tid studera, kan rent empiriskt behandlas. 

 Endast i den kan ock i enskilda former närmare ingående art- 

 skillnad ega rum och vara af allmännare intresse, liksom de 

 oss närmast belägna länders speciella geografi. Talrika, så 

 närbeslägtade arter som våra Cariccs, Myosotis-artfr o. s. v., 



'■) "Diese verschiedene Ansichten", säger Ivocli, "lassen das Studium 

 uusercr liehcii Wissonschaft uiemals altcui- aiich wird der Natur 

 immer wicilcr eine aiidore nciic Seito ahiicwoiiuoi), woil sie iim^^r- 

 >^chöptlich ist." 



