1) Askådningeni, eller artbestämning efter yttre utsPendel, 

 hvilket är allmänhotens, nybörjarens och i sträng mening äf- 

 ven var vetenskapens fÖre Linné. I afseende på de större och 

 utmärktare växterna kan den äfven vara någorlunda tillräck- 

 lig, men äfven högst villseledande, f. ex. Polygonum amphibium, 

 hvars båda former i sina ytterligheter äro så olika; forma 

 crassicaidis af Ranunculus eller Batrachium heterophyllum, 

 en den obetydligaste varietet, hvilken som sådan ej ens kan 

 begränsas och jag särskildt endast anmärkt, emedan den af 

 andra blifvit upptagen under det oriktiga namnet B. Baudotii. 



2. Abslractionens, eller artbestämning efter antagna ka- 

 rakterer. Denna grundlades egentligen af Linné, som klart in- 

 såg, huru bedrägligt yttre utseendet var. Denna är ännu den 

 herrskande inom vetenskapen, ehuru man temligen allmänt 

 inser, att karakterer icke utgöra kriterier pä artskillnad, utan 

 endast medel till arternas igenkännande. Men arter, som man 

 icke igenkänner utan en viss karakter, f. ex. Calamagrostis 

 lanceolata et aff., äro ej stort värda. Längre kan man icke 

 hinna efter Herbarier. 



5) Reflexionens, eller artbestämning efter arternas biolo- 

 giska förhållanden, hvartill vetenskapen allt mer måste öfver- 

 gå, och hvarigenom artkännedomen erhåller ett högre intres- 

 se. Dit höra en oändlig mångfald af complicerade förhållan- 

 den, som fordra skarpsynt och noggrann iakttagelse. Vi sko- 

 la blott exempelvis nämna växternas duration, olika repro- 



urskiljande uppkumni.T, utan att en sådan mikrologi endast kan bi- 

 draga till att göra vetenskapen diffus och impopuläi'. 



