210 



arter, fast jag ej sett öfvergångar. Jag är fullt öfvertygaci, 

 att, då Linné sätter för artbestämning acernmMmjMdicmm öf- 

 ver både yttre utseendet och alla karakterer, liar han afsett den- 

 na inre högre skillnad; för on hvar måste väl vara klart, att 

 den både adlar artbegreppet och artkunskapen *). 



Utrymmet medgifver icke att här genomgå alla våra om- 

 tvistade växtarter, för att visa, huru de på denna väg fram- 

 träda i ett klarare ljus. För mig åtminstone är klart, att hos 

 Calamagrostides stråets anlag att grena sig (grenarne utveck- 

 las vanligen först efter afblomstringen, hvarför man ansett det- 

 ta för mindre constant!), vippans slakhet eller sammandragning 

 efter blomstringen, blommornas utspärrande och tillslutande 

 efter blomningen (allt förbisedt i Herbarier) äro vida väsendt- 

 ligare än den lilla osynliga (stundom saknade) borstens högre 

 eller lägre infästning på kronskalet, eller större och mindre 

 längd, hvilka karakterer efter min uppfattning ej skilja arter. 



") För slägtbegreppet och familjernas bestämmande äro ock biologiska 

 förhållanden af stor vigt, såsom vemaiio foliorum, cestivatiojlo- 

 ris. Gräsens vigtigaste indelningsgrund hämtas af de utspärra- 

 de {Eurjanthce) och hoplagda kronskalen {Clisanthce), Utom det 

 att dessa bilda tveune högst naturliga serier, drager denna skill- 

 nad så många andra nödvändigt med sig. Hos de förra utskjuta 

 strängarne och märkena vid blommans bas; hos de sednare utskju- 

 ta de i toppen, hvarföre stiften raåste blifva utdragna. Den af 

 Brown föreslagna indelningen, efter öfre eller nedre blommornas 

 felslaende, sammanj aller dermed; men är mindre praktisk, dels 

 för flera undantag, f. ex. Arrhenatherum^ Holcus m. fl., dels för 

 de talrika slägten, som alldeles sakna felslagen blomma, hvarföre 

 tvistas, om f. ex. Milium tillhör de förra eller sednare. 



