223 



är ej ovanligt, att ett år med rik afkastning lemnar svagt, 

 oflugligt utsäde för ett kommande år och tvärtom. 



Emellan de delar, som tillhöra hvartdera af dessa syste- 

 mer, är en väsendtlig skillnad derutinnan, att det vegetativa 

 systemets delar, f. ex. roten, stammen, bladen, hvardera fiir 

 sig innesluta växtlifvets totalitet, d. v. s. hvar för sig genom 

 knoppbildning o. s. v. kunna reproducera hela växten. Såle- 

 des kunna växterna fortplantas genom rotens delning, stick- 

 lingar af stjelken, (ympning) och bladknoppar (okulering), hvil- 

 ket ej vore möjligt, om icke hvardera af dessa delar inne- 

 slöts hela plantan i anlag. Det likväl i alla dessa fall ge- 

 mensamma är knoppbildningen. Hvarje ny knopp innesluter 

 ett nytt individuum. Men denna knoppbildning utvecklar sig 

 hos skilda arter under helt olika förhållanden; hos potates- 

 växten m. fl. vanligen på roten; hos brandgula liljan m. fl. i 

 bladvecken (de små lökarne); hos hvitlöken m. fl. bland sjelf- 

 va blommorna i blomhufvudet. Vi hafva ansett nödigt fästa 

 uppmärksamhet häruppå, dels för att antyda naturens out- 

 tömliga utvägar för arternas bevarande, äfven då frukten fel- 

 slår; dels ock för att antyda mångfalden af föremål för iakt- 

 tagelserna. Helt olika är förhällandet med de delar, som till- 

 höra fruktifikations-systemet. Blomknoppen är ett afslutadt 

 helt, hvars delar äro bestämda organer, hvilka icke hvar för 

 sig kunna reproducera arten, utan endast genom samverkan 

 till fröbildningen. Hvad knoppen är uti vegetativa systemet, 

 det är fröet i fruktsystemet eller en förädlad knopp, men just 

 derigenom mer beroende af yttre klimateriska förhållanden. 



