225 



Anlagen till ett följande års fniktbarhot äro säledos re- 

 dan gifna, dA löpande årets vegetationsperiod blifvit afslntad. 

 En insigtsfull och uppmärksam betraktare kan redan deraf 

 draga vigtiga slutsatser och äfven genom egen omtanka mot- 

 verka missgynnande förliållanden. Då man hittills föga rig- 

 tat uppmärksamheten pä delta ämne i dess helhet, tveka vi 

 icke, att i detta fall oändligen mycket är ännu att iakttaga. 

 Men, då äfven de bästa förhoppningar under hela tiden intill 

 ny skörd äro underkastade väderlekens inverkan, bör denna 

 noga iakttagas åtminstone till såningstiden, då man öfverlem- 

 nar sädeskornet åt naturens och en högre makts vårdande 

 hand. Redan vinterns beskafTenhet inverkar betydligt på e(f: 

 följande års bördighet. Snön om vintern är i vara nordliga 

 länder af stor vigt för jordens fruktbarhot, — emedan snön så- 

 som dålig värmledaré under stränga vintrar bådo skyddar den 

 späda brodden och förhindrar jordens afkylning, — ehuru man 

 visst icke af blida, äfven snöfria, vintrar må draga någon all- 

 män slutsats till minskad fruktbarhet. Tvärtom voro vintrar- 

 ne under första fcmtalet af 1820-taIct lika ovanligt blida, som 

 följande skördar blefvo rika. Detta är ock naturligt, emedan 

 de länder, der våra blidaste vintrar äro det vanliga förhållan- 

 det, eljest jeinnt skulle vara blottställda för missväxt, då de 

 tvärtom, som bekant, äro bördigare. Men, att sjelfva vinterns 

 förhållanden, om jemnvigten emellan köld och snö är störd, äro 

 af största indytande, likasom det sätt, hvaruppå snön om våren 

 smälter, är tillräckligen bekant. Hlott några mindre kända la- 



45 



