240 



ra, klara årgångar än knlna ocli regnfiilla; ilet är en allom 

 bekant erfarenhet, att i solen mogna do bästa frön. Dera t 

 ordspråken: «Soien gör aldrig ofrött», «Solen ger smått, men 

 stridt korn». Fuktig luft är således menlig för växternas be- 

 fruktning, sä att fröna blifva både färre och sämre. Kn 

 af Föreningens mest erfarna Ledamöter, Herr Roman, har 

 meddelat mig den intressanta iakttagelsen, att alla dess försök 

 att hybridisera Pelargonior detta år misslyckats för den fuk- 

 tiga väderleken. Dertill kommer, att frön, insamlade våta som- 

 rar, ojemförligt svårare förvaras; i starkare värme torka de, 

 och fröbvitan blir hornartad; utan artificiel torkning möglade 

 lätteligen. Så vidt jag erfarit, lida de frön, som sakna frö- 

 hvita, såsom Leguminosers, Synantherers o. s. v., minst. — 

 Då vi, i följd af denna sommars ogunstiga väderlek, ega fö- 

 ga hopp om hvarken rik eller god egen fröskörd, måste vi i 

 tid vara betänkta att från andra orter förskafTa oss bättre till 

 nästa års utsäde. 



Ty det synes egentligen vara Mälar-dalen, som varit me- 

 delpunkten för detta års öfverflödiga nederbörd. Så väl i vå- 

 ra sydligaste som norra provinser, äfven vesterleds, har man 

 mindre lidit deraf. Denna nederbörds olika fördelning, som 

 icke är något ovanligt eller tillfälligt, utan beroende af allmän- 

 na meteorologiska lagar, är grunden till den olika vegetativa 

 produktionsförmåga, vi finna i östra och vestra Sverige, mel- 

 lan Skåne och Upland. Det är mindre hela årets medeltem- 

 peratur, än sommarmånadernas, som bestämmer denna, och 

 den sednare är nästan lika för Upsala och Lund. DerfÖrc 



