248 



allmänt gjort sig gällande. Sådan är den, älven af flera ve- 

 tenskapsmän hyllade åsigten, att potates-sjukdomen, och i all- 

 mänhet större farsoter, skulle uppkomma af små parasitsvam- 

 par och sedan genom dessas fröstoft sprida sig samt säledes 

 vara smittosam. Man vinner väl derigenom en enkel materiell 

 förklaring; men utom det, att oss synes det vara alltför en- 

 sidigt söka grunden till så stora, allmänna degenerationspro- 

 cesser i en ringa, tillfällig och yttre orsak, så förfaller denna 

 åsigt helt och hållet, då man icke blott spekulerat öfver, utan 

 äfven allvarligt undersökt dessa parasitbildningars natur. För 

 att fullt utreda denna vigtiga fråga, som helt och hållet be- 

 stämmer de preservativer, man eger att vidtaga, måste vi an- 

 hålla om tillgift, att vi nödgas till en tröttande utförlighet. 

 Skälen till vårt bestridande af de svampartade bildningarne 

 både som sjukdomens orsak och som medel för smittbarhet 

 äro följande: 1) Nämde parasitbildningar visa sig aldrig i sjuk- 

 domens första stadium, utan utbilda sig på potäterna, då de- 

 generationsprocessen hunnit sin höjd, liksom på alla andra till 

 förruttnelse öfvergående vegetabiliska ämnen. På de af sjuk- 

 domen angripna potäter här från Upsala-trakten, som jag nu 

 har äran att för Kongl. Societeten förevisa, finnes icke spår 

 till några svampbildningar; och jag har sett flera fall, då sjuk- 

 domen uppnått sin höjd utan all parasitbildning. I den män 

 sjukdomen längre framskrider, blir parasitbildningen vanligare, 

 såsom på de deraf angripne potäter, jag undersökt från Tysk- 

 land och Ystad-trakten, hvilka mig gunstbenäget blifvit med- 

 delade genom Herr Stats-Rådet Poppii försorg. 2) Ännu kla- 



