i andra föreningar emottaga, jemte en större böjlighet eller 

 förmåga att lämpa sin bildning efter olika stationer. Detta 

 är grunden til! de flesta växtarters förändringar, till skillnader- 

 na mellan djurens och växternas artförändringar; häraf upp- 

 kommer i samma arts utseende och karakterer en mångfaldig 

 vexling, hvilken saknas bland de vilda djuren och endast i- 

 akttages bland de tama, som oftast tvingas till ett onaturligt 

 lefnadssätt. Denna växternas förändring efter de olika nä- 

 ringsmedel jorden erbjuder, liksom växternas fullkomliga bero- 

 ende af ytterverlden, från hvilket djuret är frigjordt, är en vigtig 

 del af arternas historia; då de för hvarje art mest passande nä- 

 ringsmedel saknas, måste arten antingen gå under eller förändras 

 till nya former. Dessas kännedom är af vigt icke blott för 

 Botanisten, utan ännu mer för Landtmannen och Växtodlaren. 

 Ty, antingen man afser växternas nytta eller skönhet, afvika 

 olika artförändringar så betydligt, att för praktiska lifvet mån- 

 ga afarters kännedom är långt vigtigare än många sällsynta, 

 vid egna växtorter bundna, arters. Man jemföre f. ex. Skogs- 

 äpplen, Vildpäron, de vilda typerna af Morot och Palsternak, 

 hvilka i ekonomiskt afseende stå oändligen under de odlade; 

 endast för medicinskt bruk eger den vilda plantan företräde, 

 såsom bibehållande artens naturliga näringssafter *). De på 



*) Hvad växternas skönhet beträffar, sä hafva Botanisten och Blumi- 

 sten derom olika begrepp-, den förre anser den typiska och enkla 

 formen, den sednare den dubbla och luxurierande skönast, hvil- 

 ken Botanisten åter betraktar som en sjuklighet eller missbild- 



