272 



dessa sätt frambragta förändringar blifva under samma förhål- 

 landen ofta constanta eller återgå först under förändrade för- 

 hållanden efter flera generationer till den ursprungliga typen. 

 Samma förmåga till förädling är tvifvelsutan nedlagd hos långt 

 flera växter. Vi äro benägne antaga som allmän regel, att de 

 arter, som visa mesta anlag till föränderlighet (böjlighet i sin 

 bildning) och trifvas under de mest olika förhållanden, äfven 

 ega bästa anlagen till förädling; att deremot andra, som en- 

 dast trifvas på vissa egendomliga lokaler och derfÖre alltid 

 bibehålla samma utseende, envist motstå all förädling genom 

 kultur, ja, till och med all odling, f. ex. arterna af slägtena 

 Thesium, Euphrasia, Odontiter m. fl. Orsaken dertill är den, 

 att nämda växter äro parasiter; deras rotfibriller suga sig fast 

 på andra växter. Sådana egna förhållanden i vissa växters 

 historia kan endast det biologiska artstudium lösa. 



Det har ofta förundrat oss, att man ej försökt framstäl- 

 la någon allmän theori för växternas artförändringar och för- 

 ädling; det förra skulle leda till vigtiga slutföljder för läran 

 om växternas näringsprocess, det sednare för växtkulturen. 

 Men vid närmare eftersinnande hafva vi funnit svårigheterna, 

 ja, omöjligheten, att kunna framställa några allmänna grund- 

 satser, då man under de helt och hållet obestämda benäm- 

 ningarne varietet, afart, artförändring, underart o. s. v. sam- 

 manblandar en mångfald af olikartade förändringar, som haf- 

 va helt olika orsaker. Första steget måste vara, att utreda 

 dessa och, efter denna inre grund, fastställa dessa benämnin- 

 gar, hvartill vi nedanföre skola lemna ett försök, ehuru vi fruk- 



