27ä 



na genom fleras sammanväxande, och äro dessa föga anmärk- 

 ningsvärda; men i fruktifikations-organerna äro de både van- 

 ligare och mer förvillande, såsom upphäfvande slägtkarakte- 

 ren, så att af dylika blifvit bildade egna slägten, såsom Orva- 

 la, Peloria, att förtiga flera exotiska. Ofta finner man miss- 

 bildade exemplar och typiska på samma rot, sä att de lika li- 

 tet, som djurens lyten, böra upptagas som artförändringar, 

 än mindre såsom arter, f. ex. Geum hyhridum, Pelorice for mer- 

 na af flera Personatce, Plantago major rosea, Menyanthes tri- 

 foliata paradooca, tubulosa blommor af Hieracier. Hit höra 

 ock alla dubbla blommor, hvilka, ehuru mest eftersökte af 

 blomsterälskare, endast äro missbildningar, hvarunder ständarne 

 stanna på en lägre utbildningsgrad*), nemligen kronbladens, hvar- 

 före ock dessa blommor, om missbildningen är fullkomlig, icke 

 lemna några frön **). Dessa äro mycket vanligare bland växter 

 med fria kronblad, än med sambladiga kronor; dock saknas 

 de icke heller bland dessa, f. ex. i slägtena Convolvulus, 



*) Det är dessa missbildningnr, som tydligast bevisa, att örtblad, kron- 

 blad, ståndare, fruktskal endast äro olika former af ett organ eller 

 bladet. Liksom ståiidarne lätt öfvergå till kronblad, öfvergå dessa 

 ofta till örtblad, f. ex. hos Sippor, — och den nedanför anmärkta 

 missbildningen af Cerastium. Den förut nämda Menyanthes trifo- 

 liata paradoxa är i alla hänseenden den märkvärdigaste. Under 

 dessa missbildningar stannar bladet vanligast på en lägre utveck- 

 lingsgrad än den normala. 



**) Som pistillen likväl sällan deltar i denna missbildning, kan den 

 befruktas genom frömjöl från ett stånd med enkla blommor, och 

 lemnar den då vanligen dubbla blommor, hvilket för blomsterod- 

 lare torde vara af intresse. 



