tationens skaplynne vid Vesterhafvet (den blida hösttempera- 

 turen frambringar densamma); men, då den normala Glyceria 

 distans, Armeria elongata, Silene infläta äfven der förekom- 

 ma oförändrade, bevisar detta just deras artskillnad. Mig sy- 

 nes det ganska naturligt, att de växter, för hvilka en sådan 

 bildning är den normala, måste vara inskränkta till den re- 

 gion, som är gynnsam för en dylik bildning; äfvensom att de 

 främmande växter, som uppträda i en fjälltrakt, der måste 

 erhålla fjällväxternas allmänna skaplynne. Så hafva alla de e- 

 gentliga Fjäll-Pilarne blad och blommor samtidiga; men äfven 

 andra arter, f. ex. Salix nigricans, S. Caprea, S. depressa, S. 

 hastata m. fl., som i Skåne blomma på bar qvist medoskaf- 

 tade bangen, få emot norden hängena allt mer samtidiga och 

 slutligen i högsta norden försedda med bladiga skaft. Dessa 

 förhållanden äro mycket naturliga, ty i södern kommer vår- 

 värman småningom, afbruten genom flera recidiver af vinter- 

 köld, hvarföre endast hängenas mer utbildade knoppar ut- 

 vecklas, under det i högsta norden vår- och sommarvärman i 

 förening samtidigt utveckla blad och blommor. Bland den 

 speciella Botanikens särskilda delar är aktgifvandet på dessa 

 klimateriska förändringar onekligen det lärorikaste och mest 

 intressanta. Vissa slägten äro företrädesvis underkastade kli- 

 materiska förändringar, andra åter såsom vattenväxter förän- 

 dringar efter växtstället; Pilslägtet, det enda trädslägte, som från 

 Equatorn framskrider till den eviga snögränsen, är i följd deraf 

 ett af de mest böjliga; det framställer en mängd afarter både 

 efter växtställe och klimat, hvarefter dess tallösa former vi- 



