296 • 



lieta och kalla, Vinrankans iitbredningszon synes sammanfal- 

 la med Caucasiska folkens naturligaste gränser; nog äro norra 

 delarne af vårt kära fädernesland en Jiaturligare hembygd för 

 björnar och vargar, på sin höjd för Lappar, fast mennisko- 

 anden hos ett folk med medfödd själstapperhet kan besegra 

 hvarje klimats olägenheter. Bruket af stimulerande och sprit- 

 drycker synes nästan vara lika gammalt som menniskosläg- 

 tet; de hafva från äldsta tider varit kända äfven af de råa- 

 ste folk. De hämtas vanligen af växtriket, dock äfven ur djurri- 

 ket, f. ex. Tatariska folkens spritdryck beredes af stomjölk. 

 De flesta bland dessa äro verkliga gifter både för kropp och 

 själ, såsom Kamtschatkdalernas, beredd af giftiga svampar, 

 sydsjöfolkens af en art peppar, Osterländningarnes Opium 

 (jag minnes ej nu namnet på Kinesernas och alla andra snu- 

 skiga drycker) o. s. v. Som alla ^essa verka förstörande på 

 nervsystemet, måste de nedsätta dessa folks intellectuella kraft. 

 Skulle det synas mycket löjligt, om vi ville härleda de Cau- 

 casiska folkens intellectuella öfverlägsenhet deraf, att dem till 

 stimulerande dryck af naturen anvisats den ädlaste. Vinet, 

 som väl fröjdar menniskans hjerta och lifvar inbildnings-kraf- 

 ten, men utan att försvaga hvarken kropps- eller själskrafterna? 



sen för vinrankans odling en båge, som vid Atlantiska hafvet knappt 

 öfverskrider 47 n. breddgraden, men i Tyskland höjer sig till Si", 

 redan i Ungern sjunker till 48" och i sydliga Ryssland till 47°. I äl- 

 dre tider erbjödos Nordbon inga andra naturalster än dem de sjelfva 

 odlade ("ej Asien klädde än, ej Indien honom födde")-, i våra da- 

 gar är väl knappt någon bland de högre samhällsklasserna, som ej 

 dagligen förbrukar växtalster från alla verldens länder. 



