307 



Gud ffifver oss penningar att roa oss med, vi få deri- 

 genom vår commuditct och mend dera/ få glädje, som den 

 fattige bonden utan penningar får och ler hjerteligen. En 

 fattig Skomakare söng arla hvarje morgon; han förvärfvade 

 penningar, men hlef stum och trumpen. 



Fattigdomen saknar mycket; girigheten saknar allt. Den 

 girige är ögen emot alla, men värst emot sig sjelf. Den snåle 

 näns ej äta, arfvingar förslösa och blifva lastfulle, som el- 

 jest kunnat blifva idoge och lycklige. 



De rike traktera, göra sig vänner: Gästcrne supa, torrka 

 sig om munnen; då de gå bort, tänka de ej mera der på. 

 Då lyckan sviker har dm rike inga vänner, som Kjärrman 

 fick erfara. 



Hvad är höghet.'' Intet, då lyckans hjul hvälfver. 

 Hvad är vishet.^ Att känna sin egen fåviskhet. 

 Hvad är herravälde/* Främsta platsen bland dårar. 

 Hvad är kläder? Livré på den stora Comedien. 

 Hvad är lifvet? En låga, så länge oljan varar. 

 Jag conciperar menniskan som ett ljus. Solen upplyser 

 kroppen, vishet själen. Vcrlden är den Ållsmägtiges vishets 

 palats. Gud upptänder hvar och en själ med sin eld. Så- 

 ledes lysa alla menniskor med sin vishet på denna theatern, 

 allt efter som Gud formerat dem; somliga har han gjort till 

 stora ljus; somliga till dankar. De brinna så länge de vara; 

 och du de ulbrunnit, sätter Gud andra i stället, att ljus sta- 

 digt må lysa. Så litet ljuset kan säga, att slottet är gjordt 

 för sin skull, så litet kan menniskan säga, att verlden är 



