3i0 



straffa desto ögonskenligare] liommil ufver huaet. — Allt gick 

 olyckligt för mig, så länge jag ärnade hämnas oförrätter; 

 men ändrade sinnelag (1754) och lemnade allt i Guds hän- 

 der; sedan gick allt lyckligt. 



Lyckan är flyktig, men följer bestämda lagar. I största 

 skenbara confusion, är strängaste ordning. Då olyckan kom- 

 mer, hjelper hela naturen till; ty Guds vilja måste lydas. 

 Alla blifva de olyckliges fiender, äfven hundarne; då kan ej 

 himmel och jord hjelpa. Högmod går förut; derigenom gjort 



sig alla till fiender Vi måste göra ris åt oss sjelfva. 



vQuos lupiter vult perdere, dementat.» — Då lyckan Guds 

 nåd är, då komma iOO händer i vägen för olyckan. En 

 mördare råkar en annan såsom för Spegel. Den ex- 

 ponerade blir förhindrad. Der komma andra tillstädes. 



Den heliga skrift lärer, att hvar har sin Engel, som be- 

 varar honom natt och dag ifrån olyckor, kanske ock stjelper 

 till olyckor, när så Guds rättvisa kräfver. Monne de följa 

 kroppen likasom skuggan? Då en kommer i fara, komma 

 100 förhinder i vägen, att afrödja den. En annan, som 

 skall blifva olycklig, hjelper ej hvad hinder läggas i vägen. 

 — Hvar och en sä ges hafva sin hamn, som är det samma. 

 Hvad annat äro döds-förebud, om hvilka hvar en vet tala? 

 Hvad annat är det, som visar sig före olyckan, som oftast 

 afvänder olyckan genom åtskilliga förhinder, nya beslut? Hvad 

 är det, att man blir ängslig, när ondt förestår, när olycka 

 sker fjerran? Som jag i Upsala, den dag min moder dog i 

 Småland. — Vi hafva ingen ide om andar, utan bara om 



