511 



kroppar. Menniskan har således på visst sätt en dubbel skugga, 

 fast ej synlig; möjligt, att Gud gjort detta i rapport till sig, 

 och att vår hamn följer oss, som den naturliga skuggan. 

 Jag kallar dessa skuggor dygden och lyckan. 



Följande ur Rabbinernes skrifter hämtade berättelse sät- 

 ter Linné främst, tydligen i afsigt, att lemna förklaring uppå 

 sin uppfattning af Nemesis: 



Då Moses talade med Herran på Sinai, frågade Moses, 

 hvarföre, då Gud var rättvis, ofta de rättfärdige voro o- 

 lycklige och bofvar lycklige. Herren svarade: J menniskor 

 dömmen efter skenet, Jag efter allvetandet. Se ned till ber- 

 gets fot och källan. Moses såg då först en vild krigare, ha- 

 stigt ridande, stiga af hästen vid källan, dricka af dess vat- 

 ten, men under det han uppstiger pä hästen tappar han o- 

 vetande sin börs och skyndar derifrån. Sen en svettig tra- 

 sig gosse gå förbi, som dricker ur källan, finner penningar- 

 ne och skyndar sig bort. Sist kommer en gråhårig, utmärg- 

 lad, uttröttad, pustande Gubbe, som dricker ur källan och 

 hvilar. Hastigt kommer krigaren åter, efterfrågar sin börs, 

 svär att döda gubben, om han ej lemnar den äter. Gubben 

 svär och förnekar att han sett den, hvarefter krigarn genom- 

 borrar och vildt mördar gubben. Moses utropar dervid: 

 Rättfärdige Gud! den bofven får mörda den vördnadsvärde 

 gråhårsmannen. Herren svarade: Så dömtner du, men Jag 

 har så förordnat. Den gubben strypte här i skogen för 8 

 är sedan fadren till den lille gossen, för att röfva hans pen- 

 ningar; Gossen beröfvad sitt stöd har sen mast tigga sig fram; 



