323 



det Lagerberg, som rider till Rådet på en hvit häst. Lager- 

 berg ställer till i hast en commission öfver Lagersparre, hos 

 hvilken Springer, ännu ung, var skrifvare. Springer försnillar 

 hvad han kan, hjelper till att komma Lagersparre pä knä, 

 som väl utrett sig, om han fått tid. Lagersparre dömes till 

 Marstrand. Springer blifver förmögen handlande (i Stockholm), 

 råkar såsom stark mössa i ovänskap med Borgmästare Plom- 

 gren, får commission öfver sig för utlätelser emot gällande 

 partiet, hattarne. President Liljeberg dömmer honom till Mar- 

 strand. Lagersparre blir lösgifven; Springer kommer att sit- 

 ta i samma rum, der Lagersparre förut suttit. Springer rym- 

 mer till Ryssland, får 1766 frihet komma hem, men kom- 

 mer icke.» 



«Brahe, Grefve 



Vinner mycken nåd hos öfverl^eten, blifver derföre för- 

 hatlig för hattarne. Några röster fattas honom att blifva 

 Landtmarskalk. Underofficerare utsändas till honom, som sä- 

 ga, att gardiet vore missnöjdt och alla ginge vid första vin- 

 ken, någon ville begynna revolution. Brahe och alla mössor 

 utstötas ur alla deputationer. Någon oreda uppkommer till 

 myteri, Brahe m. fl. mister hufvudet. Många försvara honom, 

 jag vet intet.» (Om hans domare, liksom Görtzens, berättas 

 särskildt, att de inom kort tid plötsligt träffades af döden). 

 ((Billmark, ung Krigsprest, djerf och envis, anklagar sin 

 Ofverste Dellvig, som derföre mister sin tjenst. Då upproret 

 upptäckes, som Brahe skulle anställa, och derom publiceras i 

 kyrkorna, commenterar Prosten Billmark och säger, att Gref- 



