330 



vedergällnings straffdommar öfver andra brott; då både hän- 

 delserna och personerne äro numera obekante, synas de ock 

 mindre kunna fängsla uppmärksamheten. Då mord, efter Linnés 

 uppfattning, endast kunde försonas genom våldsam död, äro 

 exemplen af denna art talrika. — aJtlajor M. Sinclair ha- 

 de under sin fångenskap stuckit ihjäl en Underofficer 

 vid namn Lod; han hade tillika så dödligt hat till Rys- 

 same, att han brukade säga sig ej vilja komma till him- 

 melrikCf om någon Ryss finge komma med.» Det var den- 

 na blodskuld, som efter Linnés tydning vållade Sinclairs fall 

 för Ryska lönnmördare. Liksom Artedi hade dödligt hat 

 till Holländarne, hvarföre han drunknade i Amsterdam. 

 — Om Riksrådet Adlerfelt, som 1745 föll för en kula af 

 de upproriske Dalkarlarne, berättar Linné, att han i sin ung- 

 dom begått ett mord i en duell i Turkiet. Om Danska A- 

 miralen Tordensköld berättas, att han en gång af öfverdåd 

 skjutit en skeppsgosse högt uppe i masten, och att han der- 

 före föll i en duell mot en Svensk vid flamburg (?). Flera 

 andra berättelser äro förenade med besynnerliga, nästan un- 

 derbara, omständigheter, men synas ega all trovärdighet, då 

 både ställen och personer äro bestämdt uppgifna. En svär- 

 son mördar sin svärfader med trenne kulor, som han skju- 

 ter genom magen; kan ej öfverbevisas, men får få år der- 

 efter trenne kräftsår på samma ställen i magen och lider der- 

 af den smärtsammaste död. — En förnäm mans son slår pä 

 is af öfverdåd en bonde till döds; går fri från anklagelsen 

 under föregifvande, att bonden sjelf stött mot hans åkdon, 



