PUBLICACIONS DE L' INSTITUT DE CIÈNCIES 



Ranunculacies. 



G. i6. -Deiphinium. 



Geografia. — Camps y terres cultivades : al Vallès occidental; Sani Llorens del Munt; 

 Bages, cap a Manresa; la Segarra; Igualada; a l'Urgell, Torrelomeo; predominant la rassa 

 D. Loscosii Rouy. — D. Loscosii Csta. = al Plà de Vich (,Vay., .Masf.)- — Juny-Ag. 



70. • D. Ajacis L. 



{genitiu del nom propi greco-llali Ajax, — literal 

 ment, el que cura — gue aquesta espècie recorda 

 en ynemoria dels heroes grecs). 



Sinonímia. — Espuela de cavaller; cast. espuela 

 de galàn, de Caballero o de enamorado;/r. pied 

 d'aloueile; it. lïor-cappuccio, Calcairippa; al. 

 Riltersporn; angl. larkspur. 



Anual, tronc de S-g dm., robust, per regla ge- 

 neral pubescent, poc ramificat, de rames dretes, 

 fulles multífides, de divisions linears estretes y 

 llargues en les superiors; amples y curtes en les 

 inferiors; bracties dels pedicels inferiors 2-3-sec- 

 tes, per lo menys tan llargues com els pedicels; flors blaves, rosades o blanques, 

 en raims allargats, furnits; pètals soldats; esperó tan llarg com la flor; i folicol 

 pubescent, dret, més curt que'l pedicel; llevors negroses, amb arrugues transver- 

 ses contigües, ondulades, no escamoses. 



Geografia. — Terres de cultiu : algunes vegades als voltants de Tarrassa y altres llocs dels 

 Vallès, probablemeut procedent de jardins ahont s'hi cultiva junt amb el D. orientale Gay. 

 = Subespontani a Girona y Sant Feliu de Guíxols (Vay.); boscos de Viella (Llen. !). — Estiu. 



71 . » D. peregrinum L. — Rassa D. ver» 

 dunense Balb. — D. cardiopetalum DC. 



{el primer nom fa referència a la seva extensa 

 ària de dispersió; el segon a una localitat fran- 

 cesa y l' altre a la figura corditorme dels pètals 

 laterals.) 



Anual, tronc de 2-3 dm., finament pubescent, 

 de rames dretes; fulles inferiors 1-2 vegades trífi- 

 des, amb les divisions linears; les superiors linears, 

 enteres; flors d'un blau fosc; en raims curts més 

 o menos espessos; esperó més llarg que la flor; 

 llim del pètals laterals en forma de cor; unes 3 

 vegades més llarg que l'ungla; folícols a la fi gla- 

 , esquamoses, fortament umbilicades. 



bres; llevors rodones, petites 



Geografia. — Camps y terres cultivades : Comú al Vallès, Igualada, la Segarra, al Urgell, 

 a Bages, Berga, Bagà, Pobla de Lillet, Castellar d'en Huch; Ribas, Empurdà et alibi. = 

 Vich (Mast.); camps de Queralps; Girona (,Vay.). — Juny-Set. 



53 



