FLORA DE CATALUNYA 



Genre 33. - CAKILC L. [Adans. apud Coste; Gaerto. ap. Hooker] 



[ De l'àrabe (Arc. ; Hook.) qàqoullà, paraula de que fa us Serapio.] 



Flors blanques o lilacines, bastant grans, sèpals drets, els laterals geperuts a la 

 base, raím fructífer llarg, clar, pedicels curts, gruixuts, ascendents, silicua inde- 

 hiscent, biarticulada, article superior tetràgon, amb dos caires aguts, caduc, l'infe- 

 rior obcònic, amb dugués dents laterals y bicornut al àpe\, persistent, monosperms 

 tots dos, llevors oblongues, penjants al article inferior y dretes al superior; plantes 

 glabres, tronc de i-3 dm., Hexuós, ramificat desde la base, fulles carnoses. 



112. = C. maritima Scop. — Bunias Ca= 

 kileL. 

 {per viure en els arenals marítims.) 



Sinonímia. — Casí. oruga marítima (eruca ma- 

 ritima vel nasturtium marit.); fr. caquillier; ca- 

 quille (nom aràbic); roquettede mer; it. bacchero- 

 ni, ravastrelli; angl. sea-rocket. 



Geografia. — Arenals de tota la costa. — Primavera. - 

 Estiu. 



F.s planta acre, excitant, antiscorbútica ; estomàqui- 

 ca; en desús. Anguillara diu que es un poderós catàrtic. 



89 



