PUBLICACIONS DE L' INSTITUT DE CIÈNCIES 



Gen re 36. - BRÀSSICA L. 



i'Ha sigut molt discutida la etimologia d'aquesta paraula. S'ha dit si ve del celta bresic 

 que significa col: l'orige 1 en veritat es incert, tot lo més que's pot fer es assenyalar la for- 

 ma grega ppdtoxii interpretat xpónPn, qu'es la col.) 



Flors grogues o blanquinoses, scpals iguals a la base, pètals enters, silicua dehis- 

 cent, iinear-cilíndrica o subtetràgona, valves amb nervi sortit y venes anastomo- 

 sades, estil cònic, llevors uniseriades, penjanls, globuloses, + alveoladcs, fulles 

 variables, plantes + glauques. 



\ Silicua sense bec amb bec cònic y sense llevor a la base (asperm) . . 2. 



( Silicua amb bec cònic, monosperm, 3-4 vegades més curt que ics valves. 5. 



í Silicua gibosa, llevors pardes, fulles inferiors lirato-pinnatipartides . . 3. 

 2 ■ 



( Silicua no gibosa 4. 



Silicua dreta sobre'l pedicel. llevors llises, fulles radicals virido-erissades, 



118. B. Rapa. 



Silicua que forma àngul recte amb el pedicel, llevors finament puntejades, 

 fulles totes glauco-glabres 119. B. Napus. 



Raím fructífer molt fornit, sèpals oberts, més llargs que'l pedicel, silicues 

 curtes y aplicades al ei.x, subtetràgones, bec 4-5 vegades més curt que les 

 valves, llevors negres, alveolades, íuUes totes peciolades. 120. B. nigra. 



Raím fructífer clar, sèpals drets, a lo més tan llargs com el pedicel, silicua 

 ascendent, llarga (4-7 cm.), cilindroidca, bec 8-10 vegades més curt que 

 les valves, fulles inferiors peciolades 121. B. oleracea. 



Flors blanques, silicua estriada, de 3-4 cm., fulles inferiors pinnatífido-run- 

 cinades, híspides, base del tronc hispit 122. B. laevigata. 



Flors d'un groc pàlit, silicua nuosa, de 2-3 cm., fulles inferiors lirades, gla- 

 bres, tronc glabre 123. B. fruticulosa. 



í 18. = Br. Rapa L. — Br. asperifolia Lamk. 



(Rapa, com rapum, significa el nap. en llati; as- 

 per, aspera, asperum; aspre; desigual, que no està 

 llis plà.) 



Herbàcia, fulles radicals verdes, ciliato-erissa- 

 des. peciolades, lirato-pinnatipartides. les supe- 

 riors sentades, cordato-ample.xicaules, flors d'un 

 groc daurat, grans, agrupades a la floració, sèpals 

 oberts, estams laterals ascendents, silicua dreta 

 sobre'l pedicel, llevors llises. 



— a CAMPESTRis Rocli. — .Arrcl prima, vertical. 



Geografia. — Cultivada y subespontania aprop de les 

 terres de conreu. La a campestris K.och no es pas rara al 

 Vallés, y segons Koucoud (ex Rouy) abunda com una 

 mala herba als cultius y valls dels baixos y alts Pirineus. — Abril-Juny. 



94 



