FLORA DE CATALUNYA 



Gènere 190. — GALEGA TOURN. 



(Ho deriven del grec gala llet, planta lorratgera que augmenta la secreció làctia. Cf. Poly 

 gala i Galium. Altres ho deriven àc glaiíx.) 



Flors blavenques, rarament blanques, bastant grans, en raïms axil•lars, 

 multiflors, oblongs, llargament pedunculats, més llargs que les fulles; calze 

 acampanat, 5-dentat, de dents quasi iguals, alenades, igualant al tub, gla- 

 bre; estàndard oblong, més llarg que les ales i tant com la carena subaguda; 

 estams submonadelfes, per estar el que devia ser lliure soldat al tub dels 

 altres nou fins a la meitat; estil arquejat, estigma terminal capitat; llegum 

 sentada, linear, un poc comprimida, bonyeguda, punxaguda, glabra, es- 

 triada, aperto-ascendent, polisperma; llevors oblongo-comprimides; planta 

 perenne, de 6-10 dm., herbàcia, dreta, estriada, fistulosa; fulles imparipinna- 

 des, de 5-8 parells de follols oblongs o lanceolats, escotats, mucronulats; 

 estipules somi-sagitades, lliures, grans, acuminades. 



763. — G. officinalis L. 



Sinonímia. — Galega o gallega; cast. ruda 

 cabruna. 



Geografia. — Prats i vores de reguerons: Falda del 

 Montseny (Colm.); a la Valldàn p. de Berga (Grau); 

 Ceret, frontera francesa (Compy.). — Jul. 



A'^. B. Ignorem que la cita de Colm. hagi estat 

 confirmada per cap botànic. 



Galéga onícicalis 



161 



