FLORA DE CATALUNYA 



Gènere 195. — FABA TOURN. 



(Nom clàssic d'aquesta lleguminosa entre els romans. (')) 



Flors blanques amb una laca negra a les ales, 2-5 en raïms axil•lars, 

 subsèssils; calze 5-dentat, les 2 dents superiors més curtes, connivents; es- 

 tams diadelfes, tub estaminal truncat obliquament a l'àpex; estil deprimit, 

 barbut sota l'estigma; llegum sentada, inflada, carnosa, verda, però a la fi 

 negra, bequeruda per la prolongació de la sutura dorsal, polisperma; llevors 

 grans, ovato-comprimidcs, de llombrígol linear negre, separades per teixit 

 cel•lular: herbes anuals, tronc de 3-10 dm., dret, robust, angulós, glabre; fu- 

 lles breument aristades, amb 1-3 parells de folíols ovats, mucronats; esti- 

 pules amples, dentades, maculades. 



769. F. vulgaris Moench. — Vicia 

 Faba L. 



(vulgaris, comuníssima i coneguda des de la 

 més remota antigüetat.) 



Sinonímia. — Fava, favera; cast. haba. 



Geografia . — Cultivades i subespontànies les var. a 

 genuïna i |3 equina Pers. (favons). 



Vicia Faba 



(I) Mo deriven Je — ïw, alimentar (cf. Vos.). 



167 



