FLORA DE CATALUNYA 



Lleguminoses. 



G. ip/.-Ciacca. 



791. — C. varia Host. — Vicia dasy- 

 carpa Ten. 



(llatí varius, aquí sinònim de versicolor, fer 

 canviar de color Ics seves flors; dasycarpus, de 

 òaíjòç, pelut (villosus) i xapjróç, fruit; nom im- 

 propi, encara que va ser aplicat a l'especie se- 

 güent, considerant/a can a var. d'aquesta.) 



Anual o bicnal, tronc de 3-10 dm., ajagut 

 o filaire, prim, ramificat, aiigulós, glabrescent; 

 fulles de 5-10 parells de folíols linears o li- 

 near-oblongs, mucronulats; circell ramificat, 

 estipules semisagitades, enteres o dentades; 

 flors violades, amb les ales pàl•lides o blanquinoses, bastant llargues 

 (14-16 mm.), que s'obren quasi simultàniament, horizontals, en raïms clars, 

 oblongo-rombals, no plumosos abans de l'antesi, un poc més llargs que les 

 fuUes; calze acampanat, gihós a la base, glabrescent, de divisions desiguals, 

 les superiors curtes, triangulars, connivents, les inferiors linear-alenades, 

 iguals al tub; corol•la 3-4 veg. més llarga que el calze; estàndard igual a 

 les ales, d'imgla cl doble llarga que el llim; llegum oblongo-rombal, compri- 

 mida (de 20-25 X 8-9 mm.), glabra, groguenca a la maturitat, bruscament 

 contreta en un tecàfor més llarg que cl tub del calze; llevors globuloso-com- 

 primides, negroses; llombrígol igual a la setena part de la circumferència. 



Cracca varia 



Geograjia. — Terres de conreu, des del litoral als Pirineus: Pr.il del Llobregat; al Vallès; 

 a l'Empalme, S. Hilari i .Monisoli; Corbera del Bergadà; Menàrguens de l'Urgell. =Serra- 

 Teix, Espunyola (Puj. C.!); \'all de Llo, la Cerdanya (Bub.): Massanet de la Selva (Vay. e.\ 

 Bub.).— Maig-Jul. 



iV, B. En Tespai de pocs anys s'ha estès per tot el pals. 



Cracca villosa 



792. — C. villosa Gr. G. — Vicia Go- 

 dróni Rouy. 



(del llatí villosus, de villus, manyoc; pelut 

 erissat; pels pèls estesos que presenta la planta; 

 dedicada a Godron, 1807-1880, Coautor de la 

 nFlore de Francoi, 1848-1856.) 



Considerada per alguns com a varietat plu- 

 mosa de l'anterior, se'n diferencia essencialment 

 pels caràcters següents: planta més robusta, 

 peluda, de folíols i estipules més amples; raïms 

 plumosos abans de l'antesi, més llargs, més den- 



iPS 



