FLORA DE CATALUNYA 



Violacies. 



G. 89. -Viola. 



Geografia. — Prats lurbosos y pantanosos de les altes montanyes : Núria cap a Fines- 

 trelles. = Cap a Carençà; Conca del Tech, aprop de les aigües (Lap., Vay.); Vall d'Eync 

 (Bub.); a la Vall d'Aràn; aiguamolls de Ourets y Marimanya (Llen.!).— Juny-Agost. 



298. = V. hirta L. 



{del llatí hirtus, que com hirsutus, signijka eris- 

 sat; per l'indument general de la planta.) 



Acaule, piloso-erissada, rizoma dur, sense esto- 

 lons ni branques subterrànies, fulles orades o bé 

 ovato-oblongues, cordiformes a la base, fistonades, 

 piloses, sobretot al revers; peciol erissat; estipules 

 lanceolades, pestanyoses, amb les pestanyes més 

 curtes que l'amplada de les estipules; flors viola- 

 ' des, sense olor, grans; pedúncols de 4-8 cm., eris- 

 sats; sèpals ovats, pestanyosos, obtusos; pètals la- 

 terals molt barbuts; esperó més llarg que'ls apèn- 

 dices calicinals; estigma ganxut; càpsula pilosa, 

 globosa; planta molt poliniorfa. 

 HiRSLTA Lge. — Fulles més erissadas; pedúncols de 8-12 cm., flors molt més 

 grans. 



Geografia. — Boscos, prats y paratges umbrosos: Abundant als boscos de les regions 

 mitja y montana; al Vallés; S. Llorens del Munt; al Ubach; Montserrat; a Bages y al Mont- 

 seny. = Al Llussanés; Olot, a les Guilleríes; Coral; Ribas; Queralps (Vay.); Prats de Molló; 

 Port de Viella (Lap.); Bielsa (Campo!). — Abril-Maig. 



La e HiBSUTA Lge., a Puigsacau; Sacot, Amer (Vay.). 



299. = V. odorata L. 



(del llatí odoro; de odor, la olor; per la seva deli- 

 cada fragància.) 



Sinonímia. — Viola boscana; viola d'olor; cast. 

 violeta; /r. violette de mars; angl. violet; al. Veil- 

 chen; ital. viola marzia. 



Acaule, pubescent; rizoma gruixut, que dóna 

 branques subterrànies, o bé estolons ordinàriament 

 radicants, que no floreixen fins al segón•any; fulles 

 radicals adultes, ovato-cordiformes, obtuses, fis- 

 tonades, les més joves subreniformes; estipules 

 ovato-lanceolades, pestanyoso-glanduloses; pes- 

 tanyes més curtes que la meitat de la amplada de 

 les estipules; flors d'un violeta fosc, alguna ve- 

 gada blanques lilacines, grans, molt oloroses; sèpals ovats. obtusos; els dos pètals 

 laterals ih barbuts; esperó quasi recte, obtús, més llarg que'ls apéndices calicinals; 

 estigma gan.xut; càpsula globosa, pubescent; planta polimorfa. 



Geografia. — Comú als boscos y vores dels torrents y llocs frescals, desde la costa fins al 

 Pirineu, presentant nombroses varietats. — Febrer-Mars. 



317 



18 



