PUBLICACIONS DE L' INSTITUT DE CIÈNCIES 



Violacics. 



G. 89. -Viola. 



vinós, apenes oloroses; sèpals /íi«ceo/i7/s, acuminats, 3 vegades tnés llargs que' Is 

 apéndices; pètals trasovats, els laterals blancs, barbuts; esperó blanc, sacciforme; 

 càpsula trígona, aguda, glabra. 



Geograjia. — Descuberta per W'illkomm a .Montserrat, 1846,56 trova també al Penades, 

 a les montanyes compreses entre Gelida y Ordal; abunda als boscos y torrents de l'L'bach, 

 dcsdaont s'estèn al través de la comarca de Bages fins a la falda dels Pirineus. = No escassa 

 a Sallent, Puigreig, Marlés, Casserras, Serrateix y Cardona; no faltant tampoc a Berga, Avià 

 y Espunyola (Puj. C); boscos de les vores del Llobregat a Navarcles (Font!); al .Miracle 

 (Marcí); Costabona (Bub.). — Abril. 



N. B. — Existeix una rassa parvifolia, de facics molt difcreot del lipus, de poc desenrotlo. freqüentment 

 acaulc, de fuites petites, rodones, molt obertes o subtruncades a la base, y de flors d'un color mís fosc. 



304. »V. mirabilis L. 



{del llatí mirabilis, maravellós, admirable; aludint 

 segurament a les dugués formes de les flors; les. 

 inferiors petaliferes y freqüentment estèrils, y 

 les dugués de dalt apétales y fèrtils.) 



Acaule o subacaule al aparèixer les flors, des- 

 prés amb troncs de 2-3 dm., robustos, angulosos, 

 glabres, però portant un dels anguls una Unia de 

 pèls; fulles amplament cordiformes o reniformes, 

 grans, molt obertes a la base, fistonades, les infe- 

 riors llargament peciolades, les dugués caulinars 

 superiors oposades y subsessils; estipules ovato- 

 vioia mirabUis j lanceolades, enteres, breument pestanvoses. però 



no franjeades; flors d'un blau pàÜt, grans, oloro- 

 ses, les inferiors petaliferes, llargament pedunculades, fèrtils o estèrils, les dugués 

 superiors situades a Ta.xila de les dugués fulles oposades, ordinàriament apétales y 

 fèrtils, la una subsessil y l'altra pedunculada; estigma ganxut; càpsula trígona, 

 aguda, glabra. 



Geografia. — Inclosa per Bubani entre les espècies repudiatae, dient : in Pyrenaeis, quan- 

 tum scio, non fuil reperta. Pot, no obstant, assegurarse que's trova al Bergadà, al peu de 



S. Climent, entre Vallcebre y Guardiola, y que no és 

 I escassa a les immediacions de les Adous del Basiareny, 

 i (Vïrf// Pau). = Abril-Juny. 



305. = V. arborescens L. 



i {del llatí arboresco, fersc com un arbre; aludint al 

 \ rizoma y troncs >nès menys llenyosos.) 



Sinonímia. — Cast. violeta espaüola; violeta de 

 I la Sierra. 



Rizoma llenyés: troncs de 1-2 dm., subUenyo- 



\ sos, ascendents, grisencs, molt fullosos a la part 



I superior; fulles ovatolanceolades o lanceolato- 



linears, atenuades en peciol. enteres denticula- 



des, pubescents; estipules linears, enteres, tant 



llargues per lo menys com el ters de les fulles; 



Viola arborescens. 



330 



