FLORA DE CATALUNYA 



Violacies. 



G. 8q. -Viola. 



flors petites, d'un violat pdlit; pedúncols se«se è;ac/íes; sèpals lanceolats, aguts, 

 pestanyosos, breument apendiculats; pètals estriats; esperó curt, obtús, encorvat, 

 poc més llarg que'ls apcndiccs calicinals; estigma ganxut; càpsula ovoido-trígona, 

 obtusa, apiculada. , 



Geografia. — Costes y roques caiices de la regió litoral : Coll de Balaguer, cap a Tortosa 

 (Salv.l); muralles de Tortosa (Hb. Bolósl ex Costa). — Seteinbre-Novembre. 



306. = V. canina L. 



(en //aí/caninus, de canis, el gos; segons Rolland, 

 perquè es inodora.) (i) 



Sinonimia. — Viola de ca o de gos; cast. violeta 

 perruna brava; fr. violette des chiens; angl. 

 dog's violet; al. Hundsveilchen. 



Caulescent; troncs de 5-40 cm., herbacis, drets 

 o ascendents, que surten del rizoma; fulles ovades, 

 oblongues o lanceolades, generalment obtuses, 

 molt superficialment fistonades; estipules linears 

 o be oblongo-lanceolades, zb fimbriato-peslanyo- 

 ses, molt més curtes que'l peciol; flors d'un blau 

 clar, groguenques a la base, sense olor, grans o 

 mitjanes; pediincols amb 2 bracties molt pròximes 

 a lajlor, drets; sèpals lanceolats, aguts; pètals laterals barbuts; esperó ample, obttís, 

 freqüentment groguenc, més llarg que'ls apèndices calicinals; estigma gan.xut, càp- 

 sula truncada, glabra. Planta molt polimorfa. 



Geografia. — Boscos y prats : boscos del Montsant. = Turons de S. Geroni, y pròxims 

 a Barcelona (Salv.l); cap a S. Medi (Compri. 1; Montserrat; Olot; Ribas; Queralps; Núria; 

 Sagaró; Vilallonga; Besora (,Vay.); Cabrera (Trem.); Vich (Masf.); Camprodon (Tex.); al 

 camp de Tarragona (Wbb.), frontera d'Aragó (Losc.l); Costabona, Vall d'Eyne (Lap.); a la 

 Vall d'Aràn; .Salardú, Vilamòs (I, Ien. I). — Abril-Agcst. 



Viola biílora. 



307. = V. biflora L. 



(cotn bifolius, etc, s' es format pels botànics del 

 llatí bis, dugués vegades, y flos, floris, la Jl or; per 

 les dugués flors que generahnent porten els pedún- 

 cols y en oposició a la V. uniflora L.). 



Rizoma cundidor, del qual surten troncs florí- 

 fers de 5-io cm., prims, drets o ascendents, per lo 

 comií bijlors; fulles reniformes, petites, primes y 

 poc consistents, ampla y superficialment fistona- 

 des, breument pestanyoses; les inferiors llarga- 

 ment peciolades; estipules ovades, petites, enteres; 

 ÜOTs grogues, amb linies pardes, petites; pedtjncols 

 més llargs que les fulles; sèpals lanceolats; pètals 



(I) Al parlar d'aquesta espècie, diu : «Violette de chien, on lappclle ainsi, parce qu'elle n'a pas d'odeur; elle 

 n'cst bonne que pour les chiens.» \o sembla fundat aquest motiu, perquè la Rosa canina és precisament olorosa. 



331 



